24 
af deres Bryst- og Halefinner; de ligne i Udseende noget de paa 
Drivtømmeret siddende Langhalse, paa Farven nær, idet disse 
Cirripedier ere brune. Engang har jeg fundet et hvidt Exemplar 
af en i det ydre lignende Cirriped paa Tandkjødet af en Grinde¬ 
hval^). — Svabo melder i sine „Indberetninger^, at ved en 
Grindefangst i Trangisvaag i 1731 „vare Hvalernes Kjæver be¬ 
hængte med Dyr, der lignede Træornie. Disse Hvaler vare magre.“ 
(Efter mine Optegnelser skulde det enten have været 12. August 
1730 eller 8. Juni ell. 7. Juli 1732). Det har uden Tvivl været 
Cirripedier af sidstnævnte Art. 
Grindehvalen har vistnok en graadig Fjende i „Spekhuggeren“ 
{Delphinus orca) („Havets Tiger“), thi jeg har oftere observeret 
meget tydelige Spor efter en Eovhvals Tænder paa Grindehvalens 
Krop, og man seer ikke sjelden Individer, hvis Brystfinne, Ryg¬ 
finne eller Halefinne er afbidt. 
At Kvæssingen {Lagenorhynchus Eschrichtii) eller Delphinus 
tursio (Springeren) skulde bide Grinden, troe Færingerne, men dette 
kan ikke være saa, thi dens Gab er for lille og dens Tænder for 
smaa, til at den kan gjøre Grindehvalen nogen Skade, ligesom 
dens Føde er den samme som Grindens, nemlig Blæksprutter. — 
Imidlertid er det en Kjendsgjerning, at, naar Kvæssinger findes i 
en Grindeflok, er denne altid urolig og vild. 
Delphinus tursio, som jeg kun veed at have fulgt med Grinde- 
flokkene 3 Gange, første Gang i 1871, antages ikke at have 
denne Indflydelse paa Grinden, uagtet denne Kvæssing er meget 
raskere end Grinden i sine Bevægelser, og ofte springer tiere Alen 
op over Vandspeilet. — Den første Gang jeg saae denne Kvæssing 
var ved Grindefangsten i Midvaag d. 16. Juli 1871, hvor der 
fandtes 2 Stkr. i Grinden. Denne blev funden Kl. 9 Formiddag 
og „gjemtes“ i omtrent een Time ved Kirkebø. Strax efter at 
Drivningen var begyndt, tog denne Grind en usædvanlig Fart, i 
den Grad at kun de bedst bemandede Baade kunde øine den i 
^) Uden Tvivl en Otion (Conehoderma) auritum (Lin.) 
(C. L.) 
