64 
Efterskrift. 
Der er megen CTriind til at være taknemmelig for de to smaa, 
men vigtige Bidrag til Kundskaben om Døglingen, som ere offent- 
liggjorte i det sidste Hefte af „Proceedings of the zoological Societ}' 
of London for 1882“, betitlede „on tlie wliales of tbe genus Ilype- 
roodon'''', by .W. H. FloAver og „Notes on tlie characters and habits 
of the Bottlenose-whale {Ilyperoodon rostratus), by D, Gray, comander 
of the whaling steamer „Eclipse“. Paa Grund af Sagens store 
Interesse for danske Zoologer er det anset for rigtigt at knytte et 
Udtog af disse Bidrag til Hr. Sysselmand Mullers foranstaaende 
Meddelelse. Prof. Plower meddeler først, at „det er vel bekjendt, 
at Døglingen tilbringer Sommermaanederne i de arktiske Have Nord 
for Atlanterhavet — i Ishavet med andre Ord —, og at den 
trækker syd paa om Efteraaret, skjønt det ikke synes at være paa¬ 
vist, hvor dens egentlige Vinteropholdssted er. Der gaar næppe 
et Aar, uden at et eller tiere Exemplarer fanges eller strande et 
eller andet Sted paa de britiske Øers Kyster, i Almindelighed i 
September eller Oktober. Lignende Fangster berettes fra andre 
Dele af det vestlige Europas Kyster f. Ex. Norge (vi kunne tilføje 
Sverrig og Danmark), Nord - Tyskland, Holland og Nord-Frankrig. 
Men fra dette Punkt af synes de at forlade Kysten; thi der anføres 
ikke authentiske Exempler paa, at de ere iagttagne ved Frankrigs 
\estkyst, ved Spanien eller i Middelhavet. De fleste af de iagt¬ 
tagne eller i al Fald af de fangne Exemplarer ere enlige Individer, 
i Almindelighed Unger; men ikke sjælden træffes dog to sammen, 
en voxen Hun, ledsaget af sin Unge, og ofte bliver den førstnævnte 
et Offer for sin moderlige Bekymring for Ungens Skæbne.“ Det 
omtales derefter, at J. E. Gray i 1846 beskrev et Kranium, som 
„British Museum“ havde faaet fra Ørkeuøerne, under Navnet II. lati- 
frons\ at Eschricht udtalte den Mening, at denne Form — som 
Gray i 1868 endog ophøjede til egen Slægt (Lagenocetus) — kun var 
den gamle Han af den almindelige Døgling — en Mening, som 
Gray med megen Kraft bekæmpede, blandt andet med det tilsyne¬ 
ladende overbevisende Faktum, at de Fiskere, der havde bjerget det 
omhandlede Kranium, havde forsikret ham, at det var af en drægtig 
Hun. Det var derfor temmelig almindelig antaget, at H. latifrons var 
en god Art, og kun Gervais havde udtalt sig derimod, hævdende, 
at der gaves Mellemformer mellem begge de formentlige Arter, og at 
alle saakaldte II. rostratus enten vare Hunner eller unge Hanner. 
Spørgsmaalet var blevet end mere brændende ved Kaptejn Gray s „Op¬ 
dagelse af Døgling-Traneus Handelsværdi“, der sandsynligvis vilde 
have til Følge, at Lejligheden til at komme til Bunds i dette Spørgs- 
