66 
som de pleje at gaa i Smaaflokke paa 4—10; det er sjældent at 
se over 10 paa én Gang, skjønt man ofte kan have mange Flokke 
i Sigte paa samme Tid. De voxne Hanner gaa ofte for sig selv; 
men unge Hanner, Hunner og Unger ses undertiden sammen, med 
en gammel Han som Fører. De ere meget lidet sky eller mistænk¬ 
somme, komme tæt hen til Skibet og gaa rundt om eller under 
Baadene, til de have tilfredsstillet deres Nysgjerrighed. Flokken 
forlader aldrig en saaret Kamerat, saalænge denne er levende, men 
opgiver den øjeblikkelig, saasnart den er død, og dersom det lykkes 
at harpunere endnu én, inden den første er død, kan man ofte 
fange den hele Flok; der fangedes ofte 10, en Gang 15, førend 
der maatte gives tabt. De komme paa den ubegribeligste Maade 
fra alle Kompashjørner hen til den, der er bleven ramt. De ere 
meget sejglivede og løbe sjælden under 3—400 Favne Line ud, 
stærke fuldvoxne Hanner indtil 700 Favne; de kunne blive hele 2 
Timer under Tandet og komme op igjen saa kvikke, som om de 
aldrig havde været borte. Dersom de blive lettede for Vægten ved 
at Linerne hales ind, førend de have faaet nok en Harpun og en 
vel rettet Lanse eller to, kan der gaa Timer med at faa dem 
dræbte. De dø aldrig uden en haard Kamp, piske Søen til Skum 
omkring sig, springe op af A'andet, slaa til Baadene med deres 
Haler, løbe mod dem med deres Hoveder, støde undertiden Plankerne 
ind og løbe ofte meget hurtig, slæbende to svære Hvalbaade efter 
sig. De kunne springe mange Fod op over Havfladen og falde ned 
igjen med Hovedet forrest — falde ikke hjælpeløst om paa Siden 
som de større Hvaler. Deres Farve vexler fra sort hos de unge 
til lysebrunt hos de ældre Dyr; de meget gamle blive næsten gule, 
Kæbet og Panden aldeles hvide, med et hvidt Baand rundt 
om Halsen; paa Bugen ere de alle graahvide. En fuldvoxen Hval 
er 30 Fod lang og 20 Fod i Omkreds — Hovedets Omfang I 2 V 2 å 
13 Fod — og giver 2 Tons Tran og 200 It Spermacet. Hunnen 
har foran Pandens Ben en Hulhed, der indeholder et lille Kvantum 
farveløs Tran, der er dobbelt saa „tæt“ som den, man faar af 
Spækket; hos Hannerne flndes der i dets Sted en fast Fedtklump af 
lignende Form som og dobbelt saa stor som en Vandmelon. Deres 
sædvanlige Føde bestaar af en blaahvid Blæksprutte, 6'' lang og 
3" i Omkreds, spids mod Halen i); de undersøgte Døglingmaver 
indeholdt aldrig andet end Levninger af den, „og vi halede aldrig 
nogen ind, siger Kpt. Gray, uden at se nogle af disse Blæk¬ 
sprutter flyde ud af Munden paa dem.“ Eorsaavidt man kan dømme 
den under Navn af Døgling hvert Efteraar gjæster den sydligste i 
Færøernes Gruppe — hvorved det endnu turde være nøjere at erfare, 
om det ikke fortrinsvis er drægtige Hunner, ligesom de i Fjordene ved 
Bergen hver Sommer indtræffende Vaagehvaler,“ 
0 Maaske Gonatus Fahricii Licht. Der findes iøvrigt i deres Maver 
Næb af flere forskjellige, til Dels ellers ubekjendte Blæksprutte-Arter. 
I Efter Meddelelse af Prof. Steenstrup). 
