210 
Denne Art, som paa Grund af den store Lighed i Skallens 
Bygning af Mørch henføres under Sp. cancellatus viser sig saaledes 
at være en, fra denne vel adskilt. Art. I Bygningen af Halsringens 
Børster viser den stor Lighed med Spirorbis spirillum, fra hvilken 
den jo forøvrigt er meget skarpt sondret ved det forskjellige Antal 
af Brystringe samt Bygningen af Brystets Kamhørster. 
Jeg skal sluttelig omtale en, formodentlig til Slægten Spirorbis 
hørende Form, som jeg desværre har forsømt at faa afbildet. Kun 
Eøret er kjendt, og dette er af en saadan Bygning, at det ikke 
er muligt at afgjøre, hvorvidt det tilhører en selvstændig Art eller 
kun er en Varietet af Spirorbis borealis. Det synes at stemme over- 
eens med de af Brown beskrevne og afbildede Cornuoides major 
og C. minor (Brown: Illustrations af the Recent Conchologi af 
Great Britain, sec. Edit., 1844, p. 125, Tab. LVI, fig. 49—50); men 
medens disse ere fundne fritliggende i Land (Kent) og efter Fi¬ 
gurerne at dømme ikke synes at have været fasthæftede paa Siden, 
sidde de i vort Museum fundne Exemplarer indvendig paa en tom 
Skal af Buccinum undatnm fra Island og fasthæftede som de fleste 
Spirorbis-FormeY. Eøret, som er venstresnoet har med Undtagelse 
af de formentlig yngste Exemplarer, som ligne Spirorbis borealis, i 
Almindelighed en, Lituites lignende. Form, idet den først dannede 
Deel, som bestaar af 1—2 Vindinger, gaar over i et, mere eller 
mindre strakt, undertiden næsten lige, undertiden med en eller flere 
Bøininger forsynet. Parti. Det største Exemplar har en næsten 
Crioceras lignende Form, idet den sidste Deel af Røret ligeledes 
er regelmæssig bøiet, men uden Berøring med den indre Deel. Jeg 
foreslaar indtil Videre at kalde denne Form Spirorbis cornuoides 
Brown. 
Sternaspidæ. 
Middelstore, meget korte og tykke Former, som bestaa af to, 
ved en temmelig stærk Indsnøring fra hinanden adskilte, Afsnit, af 
hvilke det forreste, som udgjør en Trediedeel af Dyrets hele Længde, 
