5 
over Nørrejylland, at dets Tegners skarpe Blik for Terrainforholdene 
har afsat sine Mærker ogsaa i Klitten. 
Man kunde nu spørge, hvad der berettiger mig til at betvivle, 
at de ovennævnte Kort give et rigtigt Overblik over Terrainforholdene, 
og om der virkelig er nogen Regelmæssighed i Klitterrainet, og 
Svaret vil da blive en Henvisning til Generalstabens Maalebords- 
blade i 1 : 20,000. Disse fortræffelige Kort søge jo ikke direkte 
at gjengive Terrainet, men kun indirekte, nemlig ved at lægge 
Kurver for hver 5 Fod, Terrainet stiger. Ujævnheder paa mindre 
end 5 Fod blive derfor ikke markerede, og kun hvor Kurverne falde 
nogenlunde regelmæssigt og tæt paa hinanden, give de et Billede 
af Terrainet. Paa fladt, lidt ujævnt Terrain, give Kurverne derfor 
intet Billede af Terrainforholdene, om end de selvfølgelig afgive 
ypperlige Støttepunkter til deres Bestemmelse. I couperet Terrain 
derimod, hvor Kurverne komme tættere paa hinanden, give de et 
godt Billede af Højdeforholdene, og da Klitterrainet jo er meget 
couperet, er der ingen Tvivl om, at det Billede, disse Kort give 
deraf, er paalideligt og godt. 
Hvilket Indtryk faar man da ved at betragte Klitterrainet paa 
Generalstabens Maalebordsblade? Ja, begynder man som jeg sine 
Studier ved Skagen, bliver man strax opmærksom paa de af An¬ 
dresen og Bang omtalte Riminer, der gaa omtrent i V.—0., 
altsaa i Retning af de fremherskende Vinde, saaledes som f. Ex. den 
store Engklit, der gaar fra Kannestederne og til Tranestederne, saa 
smukt viser det. Fig. 1 1 ). Men samtidig fremstiller sig rigtignok 
ogsaa Spørgsmaalet: Hvorledes dannes en saadan Klit, hvis Længde¬ 
retning ligger i Vindretningen; thi det er klart, at den kan ikke 
være opstaaet ved, at Sandet, hvergang det blæser, af Vinden uaf¬ 
brudt føres fra Vindsiden over paa Læsiden, saaledes som det jo i 
Almindelighed fremstilles, at Klitten bevæger sig; thi derved kunde 
0 Figurerne ere formindskede efter Maalebordsbladene, Maalestokken 
omtrent: 1: 110,000. 
