18 
Klittens forskjellige Modtagelighed for Plantevæxt, eftersom det i 
og for sig ufrugtbare Strandsand paa sin Vandring liar kunnet faa 
Lejlighed til at optage fremmede Bestanddele eller ikke. 
Undersøger man nu Kurvernes Forløb i Klitterrainet, finder man 
ogsaa, at de kun følge Terrainstigningen i Almindelighed, men næsten 
slet ikke blive paavirkede af en Klit, enten saa denne er gaaet 
paa tværs eller paa langs ad dem. Er en af de ovennævnte 
„Parabelklitter 1 * saaledes gaaet i Retning af Terrainets almindelige 
Stigning, er Højden den samme inden i Parabelen som paa Siderne 
af den, og er Klitten gaaet paa tværs af Terrainstigningen, gaa 
Kurverne paa langs igjennem den og parallel med dens Sider. 
Til Slutning kan anføres et Exempel paa, hvor meget en Klit 
kan tage med sig af Underlaget, naar den er gaaet over et sandet 
Sted. Under mit Ophold ved Kannestederne S. for Skagen vilde 
jeg gjerne se de af A. P. Gaardboe i Saml. til Jydsk Historie og 
Topografi III p. 41 omtalte „Brøndsteder“, men kunde efter de 
opgivne Anvisninger ikke finde dem, idet jeg nemlig gik ud fra, 
at et „Brøndsted** maatte være et Hul. Dette viste sig imidlertid 
at være en Fejltagelse, thi da jeg fik en Vejviser med, gjorde han 
mig opmærksom paa, at de vare enten runde eller firkantede Sam¬ 
linger af Sten og Jord, der stode helt oven paa Sandet. Klitten 
havde nemlig, da den forlod Stedet, taget saa meget af det under¬ 
liggende Sand med sig, som Brøndene vare dybe, vel en 4 til 6 
Fod omtrent. Stensamlingerne vare runde eller firkantede, efter 
som der havde været nedsat en Tønde eller en firkantet Kasse. 
Efter Foredraget gjorde Hr. Direktør A. Clément mig op¬ 
mærksom paa, at der i Lapparents Traité de Géologie 3dje Ud¬ 
gave 1893 pag. 140 stod følgende om Vandreklitterne: „Enfin la 
forme de dunes en marche doit étre généralement celle d’un crois¬ 
sant tournant sa convexité vers le vent; car les particules sableuses, 
ayant moins de haute ur a franchir sur les bords de la dune qu’en 
