7 Q 
/ O 
ikke let være falden paa nogen anden bekjendt Snoge-Art, og som 
saadan blev den da ogsaa omtalt i de orienterende Forelæsninger 
over vore hjemlige Krybdyr og Padder, som Professor zoologiæ i 
et af de første Aar efter sin Tiltræden, efter vor — de daværende 
naturhistoriske Studerendes — Opfordring, holdt her ved Universi¬ 
tetet. Benævnelsen „Hasselsnog 44 lod sig ogsaa godt forene med, 
hvad der i S. Nilssons Fauna berettedes om Coluber lævis, 
„Slåtta Snokens“, Tilbøjelighed til og Dygtighed i at klatre, saavel- 
som med et Forlydende om, at man i vort Nabolag, ved Farum, 
om jeg mindes ret, skulde have seet afskudte Snogehamme hænge i 
Buskene — noget, som imidlertid ogsaa godt, efter hvad man nu 
véd, kunde henføres til vor almindelige Snog ( Tropidonotus ncitrix ), 
selv om dennes Tilbøjelighed til at klatre er meget mindre, end det 
berettes om den glatskællede Snog. 
I 1851 fik saa Universitets-Museet fra praktiserende Læge i 
Vordingborg Strøm et fra de samme Dele af Sydsjælland som det 
Melchiorske hidrørende Exemplar af en glatskællet Snog, der selv- 
følgelig blev anseet for at være den saameget efterspurgte „Hassel- 
snog u — Coluber lævis ! Til en Sammenligning med udenlandske 
Exemplarer af Coronella austriaca eller andre glatskællede euro¬ 
pæiske Snoge var der den C-tang ikke Adgang. Nogen Tvivl eller 
Usikkerhed med Hensyn til Artsbestemmelsen blev der ganske vist 
tilbage hos mig, da den egentlig kun hvilede paa en ikke kon¬ 
trolleret Supposition, hvorfor jeg, der netop i 1851 havde begyndt 
at gjøre Tjeneste som Assistent ved Museet, i Journalen indførte 
nogle Maal og andre beskrivende Data om Exemplaret til Brug ved 
yderligere Granskning, hvis der senere skulde komme flere Exem¬ 
plarer her fra Landet tilstede. Dette skete imidlertid ikke. Af 
Hr. S ar au w s Afhandling i „Naturen og Mennesket 41 (X Bd. 1893) 
„om Haslingen og dens Forekomst i Danmark 44 erfarer man, at 
Grunden til, at et i den samme Egn i 1863 fanget Exemplar 
landede i Skaarup Seminarium, hvor Hr. Rostrup den Gang var 
Lærer, var den, at Professor Stee nstrup netop var i Udlandet. 
Da i de nærmest følgende Aar Foreningen af Universitetets og det 
