100 
generation from Triest there are no differences of importance. Dog 
siger Packard S. 333: „ On comparing a number of Salt Lake 
females with individuals of the same sex of the European Artemia 
salina our species ivas found to be undoubtly specifically distinct u . 
Simon, der (66) S. 419 kun synes at have kendt den første af disse 
Udtalelser, siger: „il faudra probablement ajouter a la synonymie 
cle VA. salina VA. gracilis (Verrill) du grand lac sale de l' Utcih u . 
Jeg kan ikke andet end slutte mig til Packard: indrømme 
Umuligheden af at paavise en eneste, absolut fast 
Karakter mellem salina og gracilis og dog betragte 
dem som særskilte Arter. 
Sammenlignes de grønlandske Exemplarer af A. gracilis med 
den Form af A. salina , som jeg har haft til Undersøgelse, da 
fremtræde de to Former med helt forskelligt Præg, og sammen¬ 
lignes Halebladene af A. gracilis med de forskellige Tegninger, 
Schmankewitsch (64) T. VI giver af Artemia salina s Hale¬ 
blade, naar Dyrene have været udsatte for Vand af forskellig Salt¬ 
holdighed og Temperatur, da vil man se, at hos ingen af dem 
haves den Form, som Halebladene have hos A. gracilis ; ogsaa 6te 
Endit ligner ikke den, Schmankewitsch afbilder. Den Form, jeg 
har haft for mig, ligner ubetinget den typiske Artemia salina 
mest, navnlig hvad Halebladene angaar, hvorimod den, hvad 6te 
Endit angaar, afviger meget stærkt. 
Schmankewitsch gaar saa vidt at mene, at Artemia og 
Branchinecta ere Udviklingsformer af hinanden. Han siger (64) 
S. 108: „Man kommt unfreiwillig auf den Gedanken, dass die 
gewohnlich in Salzwasser von sehr starker Concentration lebende 
Artemia eigentlich nichts anderes sei als eine unter dem Einflusse 
ihrer Umgebung degradirte Form von Branchipus“. (Den Brancliipus, 
Schm. omtaler, er Brancliipus ferox M. Edw., der i Følge Verrill og 
Packard er lig Branchinecta ferox , Packard (52) S. 335). Schm. 
har sikkert Ret i, at der ikke er nogen Karakter, der holder Artemia 
ude fra Branchinecta. Naar Packard, der S. 335 iøvrigt indrømmer 
dette, fremhæver som ogsaa Simon (66) S. 419, at den geografiske 
