110 
Cephalotliorax’ Rygrand gaar direkte, kun med en meget svag Ind- 
bugtning, over i Valvlernes Rygrand, som er prydet med en Række 
tiltrykte, temmelig lange, bagud rettede, fine Torne, tiltagende i Stør¬ 
relse henimod Spina. Denne er en af de mest i Øjne faldende Ejen¬ 
dommeligheder ved Dyret, idet den er særdeles tyk, navnlig i sin 
nederste Del, og temmelig lang. Randen er udstyret med en Række 
lange, tæt ved hinanden staaende Takker. Den er omtrent lige tyk 
i hele sin Længde og lige til sin Spids prydet af en ejendommelig 
skælagtig Struktur. Den bøjer sig stærkt opad, saa at en stump Yinkel 
fremkommer mellem Rygranden og den øverste Side. Bagranden 
skraaner stærkt ned mod den meget hvælvede Bugrand. Valvlernes 
Skulptur afviger en hel Del fra Slægten Daphnias i Almindelighed, 
da vi her ikke træffe noget til de ellers saa hyppig optrædende 2 
hinanden krydsende, svagt buede Liniesystemer, men derimod smaa 
vortede, grynede Firkanter, der, hævende sig op fra Valvlernes fælles, 
ensartede Grundmasse, ordne sig i Rækker hen over denne. Det 
ejendommeligste Bygningsforhold, vi imidlertid finde hos denne Form, 
er det, der optræder paa Cephalotliorax’ forreste Del. Iagttages Dyret 
fra Siden, vil man se, at der fra Cephalotliorax’ Rygrand strækker 
sig ned paa Siderne af dette, og naaende omtrent halvvejs, en stor 
Halvkreds omtrent af samme Bredde som Hovedet. Den løber først 
et lille Stykke inden for Yderranden, parallelt med denne, bøjer 
saa omtrent paa det Sted, hvor Blindtarmens yderste Ende ligger, 
nedad, løber derpaa i en Bue omtrent til 2det Par Antenners Ind¬ 
ledningspunkt og bøjer derpaa atter op imod Rygkanten. Denne 
Bue er i alle Tilfælde paa Ydersiden, men ogsaa ofte paa Inder¬ 
siden udstyret med en Række store, spidse Kitintakker, der synes 
at ligge tæt trykte til Cephalotliorax’ Sider. Betragter man dette fra 
oven, ser man Organets 2 Halvdele bøjende ned hver paa sin Side. 
Naar Spørgsmaalet bliver, hvad dette kan være for et Organ, da 
vil man jo strax fæstne Tanken paa Sididernes Nakkeorgan, be¬ 
liggende omtrent samme Sted, men noget længere bag til. Dog 
har jeg aldrig set Spor til underliggende Kirtelmasser, og Ligheden 
med Organet hos Sida er i det højeste kun overfladisk. Det synes 
