116 
mørktfarvede og fortykkede, dog ikke saa meget som den øverste 
Del af Cepkalotkorax, hvor Dyret viste sig næsten kelt sort. Det er 
ingen normal Ephippialdannelse, vi kave for os, da enliver skarpere 
Begrænsning nedad mangler, kvad der ellers altid findes inden for 
Gruppen Dapkniæ. Den fandtes konstant kos alle Exeraplarerne. 
Hvor variable end Ryg- og Bugrandens Krumning og Tornens 
Plads kunne være, tror jeg dog, at man ker kar en saa extrem Form, 
at Opfattelsen af den som egen Art maa siges at være berettiget. 
Daphnia galeata. G. O. S. 
Tab. II, Eig. 5 a-c. Tab. III, Fig. 5 d. 
Dapknia galeata. Sars. (59), p. 21. 
Som ovenfor nævnt kavde Rickard & Guerne, (55) 
S. 631, beskrevet en D. longispina Leyd. var. fra Jacobskavn. Da 
jeg selv kavde betydelige Indsamlinger kerfra, men ingen longispin 
Dapknia, kenvendte jeg mig til Prof. Richard med Anmodning om, 
kan vilde sende mig den til Undersøgelse. Han var saa fore¬ 
kommende at gøre dette, men skrev samtidig i sit Brev, at denne 
Form ved nøjere Undersøgelse kavde vist sig at være D. galeata 
G. O. S. Jeg kan kun slutte mig til denne sidste Anskuelse, og 
Daphnia longispina er altsaa ikke funden i Grønland. 
G. O. Sars skriver, (60 b) S. 33: „ Den karakteristiske 
Fortsats , hvori Rygkanten af Hovedet gaar ud fortil , er i Reglen 
hos de første om Forsommeren optrædende Generationer utydelig, 
ofte neppe antydet. Jeg har opført denne Form som en egen 
Varietet under Benævnelsen obtusifrons u . Det grønlandske Materiale 
indeholder fra den enkelte Indsamling kun $ og ganske unge J, 
der endnu ikke kave Æg. Som man af vedføjede Tegning vil se, 
mangler Hovedet ethvert Spor til Fortsats, og da det er ganske 
unge Dyr fra Forsommeren, stemmer det godt med Sars’ Angivelser. 
Formen afviger fra D. galeata i det Forhold, at Halekløerne ikke 
ere udstyrede med en Række meget fine Børster; i alle andre 
Punkter stemmer den overens med D. galeata. Den kører sikkert til 
en Gruppe af Slægten Dapknia, over hvilken Systematiken endnu 
