121 
Hvile- og Sommeræg liaves. Den første, der er meget Løj, er 
særlig mærkelig ved sin tydelige Retikulation af Skallen og ved 
sine stærkt forlængede Mncrones. Forranden er ikke puklet, og 
der er et tydeligt Hjørne mellem Ryg og Bagrand. Halen er 
ligesom Los den kønsmodne Hun udstyret paa Hjørnet mellem Bag- 
og Forrand med c. 10—12 fine Torne. De kønsmodne $>, af 
Lvilke en med Hvileæg er afbildet, bar en stærk puklet For¬ 
rand, der meget stejlt stiger til Vejrs; Lele Dyret er næsten 
lige saa højt som langt, Hjørnet mellem Bag- og Rygrand mangler, 
men Mucrones ere til Stede og altid vel udviklede. Bugrandens 
forreste Rand er meget stærkt udbuet og haaret. 1ste Par An¬ 
tenner er næsten lige og kort, Halens Forrand lige, og mellem 
denne og Bagranden sidde 12—15 Torne. Langs Dyrets Forkrop 
strækker sig parallelt med Konturen en Mængde fine, tynde Linier, 
der tabe sig længere bagtil. 
Hvileæggene — hvorom mere senere — ere udstyrede med 
en lignende Belægning af celleagtig Struktur, som findes hos Stato- 
blasterne hos Phylactolæmerne. Jeg formodede, at vi ogsaa 
her skulde have haft en virkelig Svømmering, og skar derfor disse 
Hvileæg paa Mikrotom; dette viste sig imidlertid ikke at være Til¬ 
fældet, men at Æggets Blommemasse naaede helt ud til Randen. 
De mange, smaa, ophøjede Punkter ude i Randen ere altsaa kun en 
Skalstruktur og ere ikke Begrænsninger for underliggende Hulrum. 
Hr. Professor Lilljeborg, der paa min Anmodning var saa 
forekommende at sende mig Exemplarer af den af ham beskrevne 
B. circtica, har beskrevet denne i Manuskript, der har ligget til 
Grund for Forelæsninger holdte i 1880, og ved at sammenligne 
disse Exemplarer med mine er jeg bleven overtydet om, at dette er 
denne Art, jeg har for mig. 
Jeg har af denne Art sikkerlig en eneste Gang set en Han, 
der udmærkede sig ved det for Bosminernes Hanner almindelige 
Fænomen, at 1ste Par Antenner ikke var indbyrdes sammenvoxet; 
desværre ødelagdes Exemplaret under Konserveringen, saaledes at 
det ikke nærmere kunde undersøges. 
