175 
itind faldei temmelig brat imod ^atnsdalen, men jjaa dens vestlige 
Rand hæver sig det indtil 3000' høje V i Oid alsf jail. Dens øvrige 
Overflade falder nogenlunde jævnt imod Nord og optages for en 
stor Del af lave, mod Nord strygende Længderygge. Tværs over 
Dalen ved Indgangen af den egentlige Vatnsdalur gaa de ejen¬ 
dommelige Vat nsdal skolar, et stort Komplex af høje, kegle- 
dannede- Grushøje, der maa betragtes som en mægtig gammel Ende¬ 
moræne; de opstemme til Dels Vat nsdalsa ae n, en temmelig stor 
Elv, der med roligt Løb bugter sig gennem Dalen. Dette giver 
Anledning til Dannelsen af en Indsø, kaldet F163, som optager en 
ikke ringe Del af den c. V 2 Mil brede Dalbund. 
Hvad Overflade- og Jordbundsforholdene paa det her omhandlede 
Omraade iøvrigt angaar, skal jeg blot fremhæve, at den faste Under¬ 
grund overalt er dannet af Basalt med spredte Liparit-Gange 
af yderst ringe Udstrækning. Kun i Randen af det sønden for 
Dalen liggende Højplateau findes smaa indskudte Partier af den i 
det Indre af Landet saa almindelige Tufbreccia. Paa flere 
Steder, baade paa Fjeldsiderne, oppe paa Højlandet og i de store 
Aakløfter, træder den faste Klippegrund frem i Dagen, skjønt den 
i Almindelighed skjules af et losere Materiale. Paa de omgivende 
Fjeldsider, paa Vatnsdalsfjeldets Side især, stikke Basaltbænkenes 
Rande allevegne frem, og fra disse fremspringende Klippepartier 
(Klettar, Klettabelti) have i Tidernes Løb ved Frostens og Vandets 
Indvirkning de Sten- og Grusmasser løsnet sig, som nu til Dels 
bedække de nedenfor liggende Skrænter. Disse løse Massers Be¬ 
skaffenhed er noget forskellig. De enkelte Stenstykker ere i Al¬ 
mindelighed temmelig smaa; paa stejle Skrænter mangler alt Binde¬ 
materiale, idet de finere Forvitringsprodukter stadig føres bort af 
det nedstrømmende Regn- og Snevand. Disse „løse Stenskred“- 
felter (lausagrjotsskriOur) ere selvfølgelig yderst plantefattige og 
sædvanlig helt eller næsten helt blottede for Vegetation i Mod¬ 
sætning til de faste Stenskred, hvor det findelte lerblandede Grus, 
paa Grund af en svagere Hældning eller andre heldige Forhold ikke 
