5 
3. Den d. 29 Decbr. 1849 i en Have i Helsingør i en Done 
fangede Korsnæb, som afdøde Apotlieker Steenberg kom i Besiddelse 
af, og som han med stor Uegennyttigked overlod Museet i Bytte, 
efter selv at have ladet den udstoppe og efter at have tilladt af¬ 
døde Kjærbølling at afbilde den til Brug i lians Billedværk over 
de danske Fugle, er en meget smuk gammel Han og en saa ud¬ 
præget Loxia bifasciata som muligt. Det er derfor ogsaa for 
dette Individs Vedkommende hævet over enhver Tvivl, at den maa 
være kommet til os, ikke fra Nordamerika, men fra sit østlige 
Hjem, og, da den fra d. 15 Januar 1850 liar været opstillet i 
Museet under sit rette Navn, er det noget paafaldende nu paa en 
Gang at finde den opført i den tit nævnte Liste som en fra 
Nordamerika til Danmark forslagen Fugl. 
4. Hvad Listens fjerde og sidste i Danmark fangede og som 
nordamerikansk Omstrejfer ansete Korsnæb angaar, tør det anses 
for givet, at den forlængst er gaaet tabt, og at alt, hvad man 
med Hensyn til dette Fund har at holde sig til, er den Oplysning, 
som Ornithologen Emil Hage i sin Tid har givet om det. I de 
Notitser, som denne paa Opfordring og til Dels efter Hukommelsen 
nedskrev i sine sidste Leveaar, og som efter hans Død bleve trykte 
i Krøyers Tidsskrift x ), læser man, at han havde set en ved Her¬ 
lufsholm „uden Tvivl i Aaret 1826 eller 1827“ fanget Loxia 
leucoptera, Gm. hos afdøde Professor Melchior, „der ikke kjendte 
Fuglen, men indrømmede, at Artsbestemmelsen af mig var uomtviste- 
lig“. Melchior døde i September 1831, Hage i Juni 1846; der maa 
altsaa være kengaaet lang Tid, siden sidstnævnte havde set Fuglen, 
den Gang han nedskrev sine Notitser. Dels i Betragtning heraf 
og dels fordi det paa den Tid var ret almindeligt at anse Loxia 
leucoptera for fælles for Nordamerika og Europa, vil man let se, 
at Hages Ord hverken tør tages som Bevis for, at den omtalte 
Korsnæb netop har været den ægte nordamerikanske Form, eller 
som Bevis for, at han ved det valgte Navn selv skulde have 
0 Naturh. Tidsskrift. 2. R. 2. B. (1846 — 49), S. 611. 
