23 
Til at kunne gnave kræves af let forstaaelige Grunde, at 
Underkjæben kan bevæges frem og tilbage; den Øvelse, Gnaveren 
for Gnavningens Skyld liar faaet i at bevæge Kjæben paa denne 
Maade, benytter den ogsaa for en Del ved Tygningen af Føden 1 ). 
Følgen af, at Underkjæben stadig bevæges frem og tilbage, 
er, at dens Ledskaal faar Form af en langsgaaende Rende, og 
fordi Renden følger Hjernekassens Sidevæg, altsaa ikke er parallel 
med den tilsvarende paa den modsatte Side, maa Bevægelig- 
lieden mellem Underkjæbens to Halvdele beholdes; Kjæberne maa 
ikke voxe sammen i Hagen som hos de fleste Pattedyr 2 ). De 
Muskler, som Gnaveren bruger og udvikler mest, ere: det yderste Lag 
af m. mas seter , der ligger bekvemt til at trække Underkjæben 
fremad og derfor særlig indrettes dertil, og den store forreste Masse 
D Harerne ere de eneste Gnavere, der kun i ringe Grad bruge Fortæn¬ 
derne til Gnavning og heller ikke bevæge Kjæberne frem og tilbage, 
men til Siderne, under Tygningen og følgelig kun have lidt af Gna¬ 
vernes Særegenheder; det er derfor uheldigt, at Teutleben (Ueber Kau- 
muskeln und Kaumechanismus bei den Wirbelthieren; Wiegmann’s 
Archiv, 1874, Bd. 1; p. 91) har valgt Haren for paa den at vise de 
Indretninger, som Gnaverne have til at bevæge Kjæberne frem og 
tilbage. — Andre Dyr med store mellemste Fortænder bruge dem 
som Niptænger, altsaa paa en ganske anden Maade end Gnaverne, 
og have derfor ingen yderligere Gnaver-Ligheder; saadanne Dyr ere 
f. Ex. Phalangister, Phascolomys , Spidsmus, de store uddøde, øjen¬ 
synlig perissodactyle Hovdyr Tillotherium, Toxodon, Typotherium 
{— Mesotherium ), der af nogle regnes for Gnavere eller Gnavernes 
Slægtninge. Chiromys bruger Tænderne ligesom Gnaverne og har 
derfor nogle Ejendommeligheder fælles med dem (f. Ex. Underkjæbe- 
leddet og den Maade, livorpaa Roden af pr c. coronoideus , som Følge 
af m. masseter's Væxt, voxer fremad udenfor Kindtænderne, o. a.), 
men staar som Type liojt over dem iblandt de liojeste Halvaber, tæt 
ved Siden af Propithecus; iøvrigt er den „Fortand“, Chiromys har i 
Underkjæben, ikke en Fortand, men en Hjørnetand, hvad der fremgaar 
af en Sammenligning med Propithecus og Lemur. 
2 ) Ligamenterne i Hagen mellem Underkjæbens Grene blive i denne An¬ 
ledning hos mange Gnavere, f. Ex. Musene, smukt udformede; tillige 
fremkommer der en lille Muskel, der gaar fra den ene Underkjæbegren 
til den anden. — Grunden til Bevægeligheden mellem Underkjæbens 
Grene, der for de fleste Gnaveres Vedkommende er en ganske simpel 
Nødvendighed, kunde Teutleben (1. c. p. 96, 97) ikke forklare sig. 
