24 
af det indre Lag af m. masseter, der er den lodret opad trækkende 
Muskel, der ligger nærmest ved Fortænderne. Fordi Underkjæben 
er frit bevægelig baade i Ledskaalen og i Hagen, retter den sig 
i boj Grad efter Musklerne, især efter m. masseter som den kraf¬ 
tigste; og fordi m. masseter ligger langs Kjæbernes Yderside, bliver 
Følgen, at Underkjæbens øvre Rand belder indad mod Mundhulen, 
naar Kjæben løftes, og at Underkjæbekindtænderne eller deres ydre 
eller indre Kronrand skures særlig haardt mod Overkjæbekindtæn- 
dernes ydre Kronrand, der hurtigere slides ned end den indre. En 
blivende Virkning af det stærke Tryk mod Yderrandene af Over- 
kjæbekindtændernes Kroner viser sig hos Gnaverne især paa to 
Maader, der dog ikke udelukke hinanden: 
Enten kunne de øvre Kindtænder give efter for Trykket og 
forandre deres Stilling saaledes, at deres Rod peger indad og Kronen 
udad; det er dette, der sker i Hystrichomorphernes Gruppe og 
naar sit Hojdepunct hos Cavia og dens nærmeste Slægtninge, hvor 
Overkjæbetændernes Rækker fortil næsten støde sammen i Midt¬ 
linien med deres Rødder, og hvor Underkjæbegrenenes nedre Rande 
skræve vidt ud fra Midtlinien; først hos saa højt udviklet en Gnaver 
som Cavien opnaa Ledskaalene for Underkjæben at blive saa vidt 
parallele, at Underkjæbegrenene kunne voxe sammen i Hagen; men 
Tegnene paa, at de have været frie, ere i høj Grad paafaldende. 
Eller de øvre Kindtænders ydre Del udvikler sig kraftigere; 
dette sker fortrinsvis hos den Række Gnavere, hvis øverste Led er 
Musene, og hvis Kjærne dannes af Egern, Syvsovere og Mus; denne 
Tilvæxtmaade er meget ejendommelig; hos andre Pattedyr sker 
Tilvæxten paa Indersiden af Overkjæbens og paa Ydersiden af 
Underkjæbens Tænder, fordi Underkjæbens Tandrækker staa noget 
nærmere sammen end Overkjæbens og derfor med deres Yderrand 
især virke mod Overkjæbetændernes Inderrand; særlig iøjnefaldende 
fremtræder Ejendommeligheden i Musenes Familie. Hos Musene er 
der i det højeste 3 /s Kindtænder 1 ); hvad der har ligget indenfor 
') Kun som en meget sjelden Abnormitet findes 4 Kindtænder hos Mu¬ 
sene; mellem flere tusinde Mus og Markmus (de fleste fra Uglegylp) 
