37 
slægt Arvicola, en meget unaturlig Gruppe, der skal optage A. cam¬ 
pestris, A. arvalis, A. subterraneus og A. savii. A. campestris er 
ét med A. agrestis 1 ), den eneste Art i Blasius’ Underslægt Agricola-, 
A. arvalis er nærmest beslægtet med A. agrestis, og A. savii, vist 
ogsaa A. subterraneus 2 ), staar meget nær ved A. amphibius, der 
liører til Underslægten Paludicola. De naturlige Afdelinger blandt 
de europæiske Markmus ere ganske andre end Blasius’ fire Under¬ 
slægter 3 ). 
Markmusene, Arvicolini auct., ere Mus, der især leve af 
gronne Plantedele, Blade og Bladknopper, Bark, og Rødder, li vad 
andre Mus kun undtagelsesvis æde. Ligesom andre Mus ædo de 
ogsaa lettere fordojelige Ting, som Frugter; men dem behandle de 
dog med mindre Kræsenhed. Skovmus og Husmus afskalle Hvede¬ 
korn fuldstændig, inden de æde dem; Vandrerotten, hvis Tænder 
rimeligvis ere for grove til at udføre saa fint Arbejde, nojes med 
at bortkaste Kornets ene Ende, den, der bærer Ilaar; Markmus 
æde Kornet helt med Skallen eller afskalle kun ganske lidt. Mark¬ 
musenes Forkjærlighed for gronne Plantedele gaar saa vidt, at haade 
Hypudæus glareola og Arvicola agrestis gjerne æde Christtjornblade 
og lignende, A. agrestis ogsaa Stargræs 4 ). 
Hvad der har bragt Markmusene til at vælge denne mindre 
let fordojelige og tildels mindre let tilgjængelige Næring, kan na¬ 
turligvis ikke vides sikkert; men en Antydning gives i deres geo- 
graphiske og geologiske Optræden. Det er mere eller mindre nord¬ 
lige Dyr, og deres Fremkomst paa Jorden synes at falde omkring 
Istiden. Rimeligheden er for, at det er Mangel paa lettere for- 
') Yidensk. Medd. naturh. Foren. Kbhvn., 1875; pp. 237—41. 
2 ) Jeitteles (Verhandl. zool. bot. Ges. in Wien, Bd. XXV, Jahrg. 1875; 
1876; pp. 555-62) anser A. savii og A. subterraneus for samme Art. 
3 ) Fatio’s Afdelinger (1. c. vol. I.) ere de samme, med nye Navno og den 
Forskjel, at A. campestris og A. arvalis ere forenede med Paludicola. 
4 ) Iagttagelserne ere gjorte paa følgende Arter i Fangenskab: Mus syl- 
vaticus, musculus, decumanus, Hypudæus glareola og Arvicola agre¬ 
stis; de have altid havt rigelig Hvede foruden hvad der ellers er givet 
dem. 
