44 
ning sker paa Bekostning dels af Nakkebenets Grunddel, der bliver 
ganske smal og trænges bort fra Berøring med os petrosum, og 
dels af ala magna, hvis bageste Band trænges længere frem, 
hvorved fossa pterygoidea bliver meget kortere; den hule Udvæxt 
foran tuba Eustachii presses ind mod Siden af den bageste Del af 
det bageste Kilebens Krop, som derfor bliver smal. 
Markmusetypens gradvise Fuldkommengørelse vise de danske 
Arter meget tydelig. Hypudæus glareola er i enhver Henseende 
bleven staaende paa det laveste Trin; den maa have levet under 
mindre tvingende Forhold end de andre. Arvicola agrestis er den 
videst fremskredne; paa forskjellige Trin mellem den og H. glareola 
staa de andre danske Arter, Arvicola amphibius og Arvicola arvalis. 
At Hypudæus glareola er den laveste Form, den, der mest 
ligner andre Mus, er bekjendt nok, for saa vidt det viser sig i 
dens Ydre, den længere Hale, de storre Ojne, i dens storre Klatre- 
evne og i, at dens Tænder med Alderen faa lukkede Bødder; i 
dens Hovedskal viser det sig næsten i hvert Ben. Som Følge af 
Tyggemusklernes svagere Udvikling ere ogsaa Tænderne svagere, 
hvad der ikke blot giver sig tilkjende i, at de faa lukket Bod, 
men ogsaa i, at de i det hele ere mindre, baade i Længde og 
Hojde, og i Form, navnlig iojnefaldendende for den forreste nedre 
Kindtands Vedkommende, fjerne sig mindre fra Hesperomys-Typsn, 
hvoraf de ere afiedede; derimod have de, ligesom hos andre Mus, 
tykkere Email til Gjengjæld for, at de ikke stadig voxe. Hoved¬ 
skallens Somme ere noget mindre faste; Spalten mellem Ganebenene 
udfyldes ikke af Forbening; de forskjellige Ben, der særlig paa- 
virkes af Tyggemusklerne, udvide sig mindre; fordi Tandradens 
Længde og Hojde er mindre, skydes Underkjæben mindre dybt ned 
og bevarer i langt hojere Grad sin oprindelige Form; Overkjæbe- 
benet naar mindre langt tilbage; den øvre Band af dets Krop poses 
langt mindre ivejret; derfor ere Kilebenskroppene meget bredere. 
Ojet beholder sin oprindelige Stilling. Trommebenet er meget 
mindre og ikke gjennemkrydset af fine Bensojler; kun nogle faa 
Benkamme udstraale i Trommehulen fra annulus tympanicus-, pars 
