45 
mastoidea og tegmen tympani ere meget mindre; derfor er ogsaa 
Udsnittet i Nakkebenet mindre, Grunddelen af Nakkebenet og det 
bageste Stykke af det bageste Kilebens Krop bredere og fossa ptery- 
goidea længere; o. s. v., o. s. v. — I det hele ere dens Forskellig¬ 
heder fra de andre Markmus saa store, at den virkelig fortjener 
at staa i en egen Slægt * 1 ). 
Til Armcola agrestis som den hojeste er der i det fore- 
gaaende stadig set hen. Den synes endnu lidt ifærd med at udvikle 
sig hojere. Det er først hos den, at den mellemste øvre Kindtand 
begynder at afvige fra Hesperomys- Typen ved i Stedet for fire Slynger 
at faa fem, ved en Udvidelse og Deling af den bageste i to; men 
paa adskillige Individer findes endnu kun fire. Den forreste øvre 
Kindtand har sædvanlig Hesperomys- Typens fem Slynger; men hos 
t 
temmelig mange fremkommer der sex Slynger, ligeledes ved, at den 
bageste deler sig i to. Baade den bageste øvre og den forreste 
nedre Kindtand have ofte flere Slynger end de tilsvarende Tænder 
hos nogen anden dansk Art, men vexle betydelig i Form 2 ). 
Meget nær ved Arvicola agrestis, men dog i flere Henseender 
et lille Skridt lavere, staar Arvicola arvalis. Dens Tænder naa 
aldrig fuldt saa liojt i Udvikling; dens Trommeben er lidt mindre, 
dens tegmen tympani lidt mindre svampet, dens Nakkebensgrunddel 
lidt bredere, dens Næseben lidt smallere. 
Et betydeligt Stykke lavere i de vigtigste Forhold staar Vand- 
U Coues, der har givet Slægten et nyt Navn, Euotomys, siger om den 
i Anledning af dens Ligheder med andre Mus og Markmus: „We may 
surmise that Evotornys remains nearest an original type of Glires, 
from which both the Murinæ (under Murinæ ogsaa Hesperomys etc.) 
and Arvicolinæ of the present day have descended“ (Coues and Allen: 
Monogr. of Nortli Amer. Rodentia, 1877; p 185). Hvis dermed skal 
siges, at der er „ Murinæ “, der ere afledede af hypudæus-agtige Dyr, og 
derimod ikke, at Hypudæus er afledet af „ Murinæ “, er Meningen bag¬ 
vendt, fordi Markmusene i enhver Henseende ere afledede af„Murinæ“. 
2 ) Tænderne hos Myodes torqvatus have efter Afbildning (Nehring: 
Zeitschr. ges. Naturw., Bd. 45, 1875; pi. I fig. 1) at domme stor 
Lighed med de liojest udviklede A. agrestis- Tænder; men Forholdet 
mellem M. torqvatus og andre Markmus er ikke opklaret. 
