46 
rotten, Arvicola amphibius, li vad der viser sig i dens længere 
Hale, i dens mindre stærkt opsvulmede Trommehule og derfor betyde¬ 
lig bredere Nakkebensgrunddel; Trommebenets Hulhed er ikke gjennem- 
krydset af Bensojler; derimod er dets indre Væg overtrukken med lige¬ 
som et Filt af fine Benudvæxter, Men i nogle Henseender er A. am¬ 
phibius hojere udviklet end A. agrestis. Dens Næring bestaar 
mest i Rødder; derfor graver den mere og dybere end de andre 
Arter og opkaster store Jordhøje 1 ). Dens mere underjordiske Liv 
har medført følgende Forandringer, hvori den er naaet hojere end 
A. agrestis : dens Negle ere bievne stærkere; dens Ojne og ydre 
Øren ere af Mangel paa Brug bievne mindre; dens Snude, og 
dermed Næsebenet, er bleven kortere; den stærkere Brug af For¬ 
tænderne som Sax og Tang har gjort dem bredere, længere og 
mere fremstaaende, hvoraf følger, at Mellemkjæbebenet bliver læn¬ 
gere og dets Sider mere udhvælvede af Fortandens Rod, og at de 
to foramina incisiva tilstoppes og indsnevres bagtil, fordi de klem¬ 
mes imellem de bageste Ender af Fortændernes Rødder; den bageste 
Ende af den nedre Fortands Tandhule udposes stærkere paa Yder¬ 
siden af prc. condyloideus. 
De allerfleste af Vandrottens 2 ) Ejendommeligheder findes fuldt 
ud hos Arvicola savii, der ikke afviger i meget andet end at have 
betydelig kortere Hale og lidt stærkere Negle 3 ). Tilsammen med 
A. amphibius danner A. savii overfor A. agrestis og A. arvalis en 
*) cf. blandt andre: Bechstein: Gemeinnntzige Naturg. Deutschl., Bd. 1. 
Melchior: Den danske Stats og Norges Pattedyr, 1834; p. 112 & 18. 
Alturn: Husere Mause in ilirer forstlichen Bedeutung, 1880; p. 59. 
2 ) Man maa ikke lade sig vildlede af Navnet; mange Vandrotter leve 
langt fra Vand (cf. Bechstein o. a.) 
3 ) Ligesom Vandrotten har den i Modsætniug til de andre europæiske 
Arter kun fem Trædepuder paa Bagfoden. I Formen af den forreste 
nedre Kindtand er der tilsyneladende stor Forskjel; A. savii har lige 
saa mange Kanter paa den forreste Ende af Tanden som A. agrestis 
sædvanlig, A. amphibius færre end H. glareola; men dette Forhold 
fremkommer først med Alderen; hos Unger af Vandrotten findes de 
sædvanlige Kanter; men de tabe sig ned paa Tandens Sider og for¬ 
svinde derfor ved Slid. Forsyth Major (Vertebrati Italiani etc.; Atti 
soc. Tosc. sc. nat. vol. III, fase. I, 1877; p. 117, pi. IX fig. 25 & 26) 
