47 
meget naturlig Gruppe, for hvilken det Underslægtsnavn, Microtus, 
der ellers bruges for A. savii (og A. subterraneus) alene, vilde være 
’ ret betegnende 1 ). 
En videreuddannelse af Microtus-Tyyen 2 ) viser Ellobius tal- 
pinus, der især afviger fra A. savii ved, at den næsten helt 
mangler ydre Øre, har endnu mere fremstaaende Fortænder 3 ), mere 
fladtrykt Hovedskal og kun ganske kort Ilale, men svagere Negle, 
Ved Siden af Ellobius plejer man at stille Siphneus 4 ) , der 
ogsaa lever underjordisk, har smaa Øjne, intet ydre Øre, kort Hale, 
stærke Gravekløer og Kindtænder uden lukkede Rødder. Men de 
to Slægter staa slet ikke hinanden nær; Ellobius er en Markmus; 
Siphneus hører vel til de „sigmodonte“ Mus, men er ikke en 
Markmus; den hører til en lavere Type. — Dens Lighed med 
Markmusene i Henseende til Tænderne 5 ) beror kun paa, at dens 
Kindtænder have aabne Rødder; iøvrigt ere de i Form ikke for- 
skjellige fra Hesperomys-Ty^en, hvorimod ingen Markmus har saa 
lille en forreste nedre Kindtand med ikke mere end Hesperomys- 
Typens sædvanlige fem Slynger. Dernæst afviger den fra alle Mark¬ 
mus ved at mangle den stærke Kam, der opstaar i en Sene i Tinding¬ 
har gjort en lignende Iagttagelse. — Forsyth Major (1. c. p. 130) er 
nær ved at anse A. arvalis og A. savii for Local-Racer af samme 
Art (!). 
0 Gruppen er tildels rigtigt opfattet af Selys Longchamps (Etudes de 
Micromammalogie, 1839; pp. 85 & 86). — Ved Siden af Vandrotten 
stiller Blasius i sin Underslægt Paludicola ogsaa A. nivalis og A.rat- 
ticeps, hvis Forhold til Vandrotten ikke er opklaret; i det mindste 
A. ratticeps har næppe noget særligt Slægtskab med A. amphibius. 
a ) Eller i alt Fald en Uddannelse i samme Retning af en meget nær- 
staaende Type; det undersøgte Exemplar var noget mangelfuldt. 
3 ) Om den Maade, hvorpaa Ellobius bruger sine Fortænder under Grav¬ 
ningen, siger Pallas (Nov. spec. giir. p. 178): ,,-dentibus exsertis 
tantum radiculas præmordens, vel duriora obstacula rodens“. 
4 ) Tidligere regnede man begge til „Spalacidernes Familie“; A. Milne 
Edwards (Rech etc. p. 79) ansaa Siphneus- Arterne ,,comme des Ar- 
vicoles anormaux“ ; Alston (Proceed. Zool. Soc. 1876) optog Ellobius 
og Siphneus i en Underfamilie Siphneinæ, der stilledes ved Sideii af 
Arvicolinæ i Familien Muridæ. 
5 ) A. Milne Edwards domte særlig efter Tænderne. 
