70 
stærkere end nogen af de andre Arter. Hos PolyTcrikos afsondres 
ogsaa i det ydre Lag Heldekapsler (hvilket allerede Biitschli 
har opdaget); disse ere hyggede efter ganske det samme Princip 
som hos Coelenteraterne. — Overalt indenfor denne Gruppe er vel 
Protoplasmet sondret i et Exoplasma og Endoplasma; hos Gymno- 
dinium gracile og Polykrikos auricularia er det ejendommeligt rynket 
eller foldet; som sædvanligt er Exoplasmet bestandigt hyalint, hvor¬ 
imod Endoplasmet er kornet. 
5. „Morilden« og Cilioflagellaterne. — Ved de om- 
hyggelige Forsøg, som allerede i ældre Tid (resp. 1830 og 1834) 
bleve publicerede af G. A. Michaélis (i Kiel) og Ehrenberg (i Berlin), 
er det tilfulde godtgjort, at det smukke Naturphænomen, som i populær 
Tale benævnes „Morild«, ikke (som man længe havde antaget) skyldes 
selve Havvandet, men talrige deri levende smaa Organismer 1 ), Anne- 
lidelarver, Meduser o. s. v., men fremfor alt Noctiluca og „Peridinier«. 
Jeg havde i Sommeren 1880 (Juli—August) rig Lejlighed til at 
overbevise mig om Rigtigheden af disse Forsøg; man kan (saaledes 
som Ehrenberg oprindeligt har gjort) fange hvert enkelt lysende 
Punkt paa en Pensel og bringe det under Mikroskopet. Saaledes 
fandt jeg, at foruden de Former, som af Ehrenberg ere med Sikker¬ 
hed angivne at lyse ( Ceratium tripos , C. furca , C. fusus f Proto- 
peridinium Michaélis , Frorocentrum micans ) ogsaa Protoperidinium 
pellucidum og Perid. divergens ere lysende. — Paa hvilke chemiske 
Egenskaber denne mærkværdige Evne beror, er det for Øjeblikket 
fuldstændigt umuligt at afgjøre; imidlertid kan man med Sikkerhed 
sige saameget, at det maa bero paa Egenskaber, som alle disse 
Organismer have fælles, at altsaa Protoplasmets yderst forskjellige 
Beskaffenhed ingen Indflydelse kan have herpaa. Kuriøst er det 
ogsaa, at Ferskvandsformerne ikke synes begavede med denne Evne 
til at lyse. 
0 Forunderligt er det, at Claparéde og Lackmann, som eftergik disse 
Forsøg, kun fik negative Resultater. 
