ofte i Kiseldannelsernes Indre værende store Hulhed staar vel i et 
eller andet Forhold til Cellens oprindelige Bygning, maaske til 
Cellekjærnens Beliggenhed, men derom kan jeg endnu intet sige. 
Den biologiske Betydning af disse Legemer synes mig nærmest 
at maatte være en mekanisk. De findes nemlig, som sagt, især i 
Periferien af Organerne og der ofte i en saadan Mængde, at der næsten 
dannes et sammenhængende Panser; Plantedelene opnaa som Følge 
heraf en Stivhed og Fasthed, som de ellers ikke vilde have. Man har 
som bekjendt ogsaa tildelt den hos Græs, Padderokker o. s. v. i 
Mængde optrædende Kiselsyre en afstivende, altsaa mekanisk Eolle; 
men hos disse er det selve Væggene, der ere forkislede, og det er 
her vel nærmest Modstandsevnen mod Bøjning ved Vinden, som 
tilstræbes forøget. Naar vi hos Podostemonaceerne træffe en helt 
forskjellig Form for Kiseldannelsen, staar dette maaske i Forbindelse 
med de paagjældende Planters højst usædvanlige Opholdssteder; 
disse ere nemlig især Klipper og løse Stene i stærkt strømmende 
ferske Vande, navnlig Vandfald. Jeg antager, at Evnen til at mod- 
staa den slidende og sønderrivende Paavirkning, som Vandmasserne 
udøve paa de i Hvirvlerne og Strømmene voxende Planter, og hvis 
Virkninger desværre ofte ere altfor kjendelige paa de i Samlingerne 
opbevarede Exemplarer, bliver forhøjet ved Kiseldannelserne. I 
Overensstemmelse med denne Antagelse staar da f. Ex. den Omstæn¬ 
dighed, at Kiseldannelserne i Bladene især findes langs med Randene. 
Maaske kommer Kiselpanseret dem ogsaa til Gode, naar de 
ved Vexel af Vandstand komme paa tør Bund, hvilket ofte sker, 
i det det da hjælper til at holde Fugtigheden tilbage. 
