121 
yderste Parti omgivende Celler ere hver for sig aldeles opfyldte af 
en Krystaldruse af oxalsurt Calcium. Denne Hulhed er allerede 
bemærket af Schleiden. 
Efter Afblomstringen ophører Kirtelens Funktion, og Vævene 
i den omdannes saaledes, at den kommer til at udgøre en Del af 
Frugtens liaarde Skal; Overhudscellerne fortykkes, og det samme 
er Tilfældet med de underliggende Lag, som udvikler sig til Prisme- 
lag; herved er dog at bemærke, at det ved Tangentialdeling af 
første subepidermale Cellelag opstaaede, smaacellede, indre Parti 
ikke deltager i Prismecelledannelsen; denne saa vel som Frem¬ 
komsten af en Lyslinje skyldes den øverste (yderste) Del af de 
oprindelige, subepidermale Celler. 
IV. Det ekstraflorale Nektarium hos Turnera . 
• 
Medens jeg her offentliggør de foranstaaende Studier over hidtil 
lidet kendte Organer, vil jeg benytte Lejligheden til at henlede 
Opmærksomheden paa endnu et ekstrafloralt Nektarium, nemlig hos 
Turnera. I de fleste beskrivende Værker hedder det, at Bladene 
ved deres Grund have to sidestillede Kirtler; jeg har, da jeg for flere 
Aar siden undersøgte Turnera ulmifolia i Lunds botaniske Have, 
kunnet*overbevise mig om, at disse Organer udskilte en sukkersød 
Saft; da deres mikroskopiske Bygning saa vidt mig bekendt endnu 
ikke er beskreven, skal jeg i Korthed meddele-, hvad jeg ved derom. 
Ligesom vi hos Passiflora, efter mange Systematikeres Mening 
utvivlsomt Turneraceernes nære Frænder, finde ejendommelige, 
honningafsondrende Kirtler paa Bladstilkene, træffe vi hos den 
i Overskriften nævnte Slægt ganske lignende ved Bladpladens 
Grund og paa Randene af Blomsternes Forblade. De have Form af 
smaa, kort- og tykstilkede eller næsten siddende Peziza’er med 
konveks Skive (Tab. I Fig. 8); gennem Stilken gaar der en fin Kar¬ 
stræng ind i dennes Indre, som er dannet af finvæggede, polyé- 
driske Parenkymceller, af hvilke mange indeholde en forholdsvis 
stor Druse af Calciumoxalat; Karstrængens yderste Ende er (paa et 
