174 
Sepiola, Rossia u ), sjeldnere parret („ Ommatostrephes, Argonauta u '), 
og hvad han har kaldt „ Loligo u maa følgelig efter dette Træk 
virkelig være en ægte Loligo. 
Tvertimod vedkommende Forfatteres faktiske Navngivelse af 
Arterne, blive altsaa begge Udviklingsrækker for formentlige Om ma¬ 
tost repher grundede paa Æggene af en Loligo , men af en anden 
Art, end den, der spillede Bollen i det første Afsnit, ved Sepiolci s 
Udvikling. Jeg hør vel ogsaa tilføie, at rimeligvis mange, der 
have benyttet disse Udviklingsrækker, have taget dem som Loligo- 
Udviklinger, uden nærmere at gjøre sig Eede for den Betydning af 
„ Loligo u , Artsnavnet bestemt fordrede. 
Have nu Forvexlinger af den angivne Art groet uhindrede i 
Videnskaben i omtrent 40 Aar, er det ganske naturligt, om der 
paa Misforstaaelsens Hovedstamme viste sig nye Sideskud. Slige 
Efterspil mangle da heller ikke, og det med disses sædvanlige 
Karakter. 
Allerede i Ko 11 i ker s fortrinlige Arbeide se vi første Akt af 
et saadant Efterspil i den kjendelige Overraskelse, hvormed den 
berømte Forfatter ved sine anstillede Sammenligninger mellem Ud- 
viklingsphænomenerne hos „ Sepia officinalis “ og hos „ Loligo 
sagittata u , samt hos „ Sepiola u efter Van Ben eden s Fremstilling, 
i mange Træk 1 ) fandt større Overensstemmelse mellem „Sepiola 11 ' s 
og „ Loligo sagittata u 's end imellem denne sidstes og Sepia s. Dette 
maatte med Bette være paafaldende, da allerede til den Tid en 
Loligo maatte ansees for nærmere beslægtet med Sepia end med 
Sepiolci ; dog vilde dette have været endnu mere paafaldende, 
hvis der ved Kolliker s „ Loligo sagittata u var forstaaet en virkelig 
Oigopsid, den langt fjernere staaende Ommatostreph. Men det 
Overraskende i denne Overensstemmelse faaer en hel naturlig For¬ 
klaring, naar Forholdet sees med Zoologens Øie og de sammen- 
') Sé S. 54, smign. S. 58—59. 
