181 
Steder og Tider, fanges i en meget forplantningsmoden 
Tilstand. Endeligen 
3) ved en lignende Erkjendelse hos Naturforskerne af den dybt¬ 
følte Mangel paa Kundskab om de typiske O c to¬ 
pode r s Udvikling, og det kun utilfredsstillende Æqvivalent 
herfor, som Philonexidernes Udvikling har givet, at opmuntre 
til Benyttelsen af enhver Leilighed til at faao denne Mangel 
afhjulpet, saavel for Eledone- som for Ocfo/ms-Slægtens Ved¬ 
kommende. 
Ogsaa her tør man sige, at en Zoolog, som ved Middelhavet 
sætter sig ind i de almindelige Octopod -Arters Liv, lettelig der vil 
erhverve sig et brugbart Materiale for Undersøgelser. 
Om vi, efterat have faaet disse tre vigtige Lakuner udfyldte, 
ville blive istand til at drage saadanne Slutninger, som dem Nu¬ 
tiden er tilbøielig til at drage overalt, om Typernes genetiske 
Sammenhæng, Omdannelse og Afstamning, er maaske uvist, og jeg 
tør ikke love det. Men saa meget er vist, at saa længe vi endnu 
mangle Kundskab om den embryonale Udvikling eller Ontogenien hos 
tre saa vigtige og saa gængse Typer, som de nys anførte, og 
derhos kun have den for de faa, hvorom Talen i det Foregaaende 
har været, saalænge er man ikke videnskabeligt berettiget til at 
opfatte Klassens mange Typer som undergivne en monoton Udvikling 
efter samme Paradigma eller efter omtrent samme Takt, eller at 
udtale den Dom om Klassen, at dens „Ontogenie“ lader Naturfor¬ 
skerne i Stikken 1 ). At i alt Fald den nuværende Monotonie i de 
’) Man see for Europas Vedkommendo. som Exempler fra den aller¬ 
seneste Tid paa saadanne Yttringer, „Morphologisches Jahrbuch“ 
f. 1880 (Dr. J. Brock) S. 186. „Die Ontogenie aber hat hier nocli nicht 
zum Ersatz eintreten konnen, wo die Schwesterwissenschaft (comp. 
Anat.) versagte. Zwar von nur wenig Formen, von diesen aber ver- 
haltnissmassig genau bekannt, hat sie bisher so eigenartige und im 
Ganzen sicli so gleich bleibende Befunde geliefert, dass sie sich zu 
einer festeren Begriindung der Dibranchiatensystematik in keinerWeise 
