254 
Middelhavet. Efter min Erfaring forekomme altsaa begge Formei 
i Nordsøen, i Middelhavet maaske kun den ene. 
3. At „Gr. agilt s u Ehdt. („Gr. polaris u Sab., „Gr. æglejinus u 
Eabr. og „Gr. Fabricii Rich.) falder sammen med G. saida Lep., 
er længst bragt paa det rene. „Gr. glacialis u Pet. maa ligeledes 
henføres hertil; den eneste Afvigelse er Tænderne paa Gane¬ 
benene: efter lang Søgen lykkedes det blandt vore grønlandske 
Torske af denne Art at finde en, som paa den ene Side havde 
nogle Tænder paa Ganebenene 1 ). Jeg har ogsaa undertiden truffet 
Exemplarer med enkelte tornede Skæl eller med gjennemgaaende 
Skabrositet. 
4. G. morrhua forekommer ved Grønland og synes ikke 
der at optræde i en Skikkelse, der er forskjellig fra vor nord¬ 
europæiske Torsks; det samme turde vel g'jælde om den nord¬ 
amerikanske. Men ved Siden af G. morrhua forekommer der ved 
Grønland meget almindelig en Torsk, der med Urette er bleven 
slaaet sammen med den; det er Fabricius’s „ Gadus barbatus u , 
G. ogak Rich., hvilket sidste Navn den bør beholde. Dens Selv¬ 
stændighed har ogsaa altid været anerkjendt her i Samlingen — 
hvilket ikke udelukker, at et eller andet Exemplar har været 
urigtigt bestemt, — og afd. Prof. Krøyer har ladet den afbilde under 
Navnet „Gr. ogat Rich. u paa pi. 19 af „Yoyage en Scandinavie, en 
Laponie etc. Poissons u . Den udmærker sig ved 1) en plumpere, 
mindre elegant Form end den (grønlandske) ægte G. morrhua , 
ved et tykkere Hoved og en bredere Pande, der næsten er 
lige saa bred som Snuden er lang, og hvis Brede indeholdes 8— 0 V 2 
Gang i Hovedets Længde, medens den hos G. morrhua knap er 
l U af samme. 2) Overkjæben springer mindre frem over Under- 
kjæben, men naar noget længer tilbage end hos G. morrhua, hen 
under Øjets Midte. 3) De uparrede Finner ere højere, mere 
afrundede; Forholdet mellem Længden af de to første Rygfinner 
G Jfr. Peters, Zweite deutsche Nordpol-Expedit. II, p. 172, og Collett, 
Den norske Nordhavs-Expedition. Zoologi. Fiske. S. 127. 
