8 
udelukkende rettet Undersøgelsen imod Vest, saa at det var paa 
Tide at faa besvaret det andet Spørgsmaal, der stod tilbage, 
nemlig om ikke muligvis Grønsandet ogsaa kunde udbrede sig i 
den modsatte Ketning. 
OSO. for Borehullet Nr. II ligger de saakaldte „Limgrave“, 
hvor der, som Navnet antyder, engang i Tiden har været brudt 
Kalksten^), men som nu ere saa bevoxede med Græs og Plantninger, 
at Kalkstenen kun ses i den nederste Del af Aabrinken. Den be- 
staar her af Saltholmskalk, og det er netop dette i Porbin- 
delse med Grønsandstenens formodede Fald i sydostlig Ketning, der 
har givet Anledning til den Fomening, at Saltholmskalken skulde 
være yngre end Grønsandsdannelsen, istedetfor at det Omvendte 
finder Sted. Man er paa dette Punkt allerede kommen udenfor 
Grændsen for Grønsandstenen imod Øst, idet den, som Profilet 
(Fig. 1) viser, kiler sig ud hen imod „Limgravene“, hvor Kanden 
findes af det flade Bassin, hvori Grønsandet er afsat. Den under¬ 
liggende Saltholmskalk hæver sig ved „Limgravene“ noget højere 
end i den øvrige Del af Partiet. 
Endnu længere mod Øst optræder i Aabrinken ved Lellinge 
Mølle Limsten, hvorefter der ikke ses noget Spor af faststaaende 
Stenarter paa den øvrige Strækning af Kjøge Aa. Omtrent midt¬ 
vejs mellem Lellinge Mølle og Kjøge foretoges den sidste Boring 
(VI), ligeledes tæt ved Aaen paa et Sted, der kun ligger 15 Fod 
over Havet. De øvre Lag vare: 
4 Fod Muld og Sand, 
6 — gult Kullestensler, 
3 — graat — , 
9 — Sand med mindre Sten, 
10 — grovt Grus. 
I det sidste Lag »fandtes mange Kullesten af mørk Flint og Kalk- 
0 Stiftsforvalter Finsen har meddelt mig, at dette skal være sket for 
godt 100 Aar siden, da Kalkstenen benyttedes til dermed at opføre 
Ny LeUingegaard. 
