11 
Kridt“ anføres^), at Grønsaiidsteneii er dækket af „sort, nogen¬ 
lunde plastisk Ler med Nyrer af graa, meget uren Kalksten”, 
som det ikke er lykkedes mig at gjenfinde i Aabrinkerne, hvor 
Forchhammer maa have set det. Derimod har man ved Bo¬ 
ringerne paa to Steder (paa 5 Fods Dybde ved Nr. I og 13 Fod 
under Grønsandstenens Overflade ved Nr. V) truffet Lag, der omtrent 
svare til ovennævnte Betegnelse, og som jeg maa antage ere dan¬ 
nede ved at Vandet, der har passeret igjennem den løsere Grøn¬ 
sandsten, har opløst dennes Kalk-Bindemiddel, hvorved da de andre 
Bestanddele ere efterladte tilligemed de tættere og mindre let op¬ 
løselige kisel- og kalkrige Knokler. Derefter vil altsaa hint Ler¬ 
lag, forudsat at det har den her antydede Oprindelse, ikke kunne 
betragtes som yngste Led af Grønsandsdannelsen, men 
som et, saa at sige, tilfældigt og underordnet Lag i samme. 
Det omtalte Lerlag, der skal være set hvilende paa Grøn¬ 
sandstenen i „Skovhusvænget”, kan nemlig ogsaa have været den 
dybeste Del af Eullestensleret, hvori der paa et enkelt Sted har 
været indblandet en Del knust Grønsandsten med de den led¬ 
sagende Knolder, der har givet det en mørkere Farve i fugtig 
Tilstand. Hvor jeg har havt Lejlighed til at undersøge Forholdet, 
har Grønsandstenen været dækket af almindeligt graat Eullestensler. 
Af andre Punkter, hvor denne Formation er iagttaget fast- 
staaende her i Sjælland, maa nævnes Tune. Ved en Brøndgravning 
i Aaret 1858 fandt man her en Sten af samme Beskaffenhed som 
ved Lellinge, og de iagttagne Lejringsforhold vare følgende: 
26 Fod gult og graablaat Eullestensler, 
14 — mørktfarvet Eullestenssand, 
20 — grøngraa Sandsten, 
- 4 — Flint, 
4 — gulagtig Kalksten og 
12 — hvid Kalksten-). 
0 Anf. St. S. 541. 
0 I „Forhandl, ved Skand. Natiirforskerm.” 1860, S. 786, er Mægtigheden 
af disse Lag angivet i Fod istedetfor Alen. 
