14 
Som det heraf vil ses, er i Grønsaiidsdannelsen den krystallinske 
Saltholmskalk repræsenteret af Grønsandskalken (en Art Cementsten), 
og den løsere Saltholmskalk af Grønsandstenen. 
Orøiisaudsteueiis Vandføring. I en Afhandling om Grønsandet 
i Danmark') har jeg henledet Opmærksomheden paa det, efter min 
Formening, Urigtige i, at de vandførende Sand- og Griislag, hvorfra 
de artesiske Kilder i Kjøbenhavns Nærhed blive forsynede med 
Vand, ere kaldte Grønsandslag, fordi de ere bievne ansete for at 
være samtidige med den ved Lellinge forekommende Dannelse. Vel 
kan der være større Sandsynlighed for at finde vandførende Lag i 
en Formation, end i en anden, men man kan ikke drage nogen¬ 
somhelst Slutning om et Lags Dannelsestid, som f. Ex. at det 
skulde tilhøre Grønsandsdannelsen, fordi det er vandførende. 
Dette vil bedst fremgaa af følgende almindelige Betragtninger, 
vedrørende disse Lags Egenskaber og Oprindelse. 
For at et Lag skal kunne betegnes som vandførende, er det 
nødvendigt, at det maa have en saadan Beskaffenhed, at det atmo- 
sphæriske Vand kan passere derigjennem med nogenlunde Lethed, 
og denne Betingelse findes navnlig ved alle Grus- og Sandlag, 
naar blot ikke Sandkornene ere for fine, da Størrelsen af Mellem¬ 
rummene og som Følge deraf den livligere Vandbevægelse retter 
sig derefter. Dernæst er det nødvendigt, at et saadant Lag maa 
have stor Udstrækning og Mægtighed, hvis der uafbrudt skal 
kunne strømme en stor Vandmængde til Kilden. De to her nævnte 
Betingelser ere opfyldte ved nogle Grus- og Sandlag, der findes i 
de øvre Lag af Saltholinskalken, men navnlig paa Grændsen mellem 
Kullestensleret og Saltholinskalken i Partiet fra Kjøbenhavn hen- 
imod Koeskilde og Kjøge. Da endvidere Saltholmskalken nær Over¬ 
fladen ofte indeholder mange grønne Korn af Glaukonit, hovedsage-' 
lig et Hydrat af et Lerjord- og Jernforiltesilikat, ville saadanne 
dels ved Isens Sønderbrydniiig af de øvre Kalklag, dels ved det 
0 Beretning om den 12te danske Landmandsforsamling (1872), S. 126. 
