18 
Lagene i det „Nyere Kridt“, udelukkes dog heller ikke derved 
Muligheden af en Samtidighed. Tilstedeværelsen af de phosphorit- 
holdige Knolder i det bornholmske Grønsandsparti lader dog for¬ 
mode, at vi her have at gjøre med en Formation, der er ældre 
end Skrivekridtet, men Spørgsmaalet kan kun besvares ad en 
anden Vej, nemlig ved Hjælp af Forsteningerne. Heldigvis har 
Universitetsmuseet fra begge Lokaliteter et ikke ubetydeligt Ma¬ 
teriale, der er erhvervet dels ved tidligere, dels ved de i de senere 
Aar foretagne Undersøgelser, og ved Slutningen af denne Afhand¬ 
ling vil findes en Fortegnelse derover, forfattet af Dr. phil. O. Mørch. 
Slægterne Belemnites og Scaphites ere ogsaa undersøgte af Pro¬ 
fessor Dr. Schltiter i Bonn og beskrevne i „Die Belemniten der 
Insel Bornholm“^). 
Ved nu at sammenligne Forsteningerne fra de to Grønsands¬ 
dannelser, vil man se, at der er saa væsentlige Forskjelligheder 
mellem dem, at der aldeles ikke kan være Tale om Samtidighed. 
Slægterne Belemnites, Scaphites og Inoceramus, der ere saa charak- 
teristiske for den egentlige Kridtformation, findes vel i den bom- 
holmske, men aldeles ikke i den sjællandske Grønsandsdannelse, 
saa at hin maa være ældst, og denne Forskj ellighed i Fau¬ 
naen maa tillægges en saameget større Betydning, eftersom det 
ikke er Dannelser, afsatte under ulige physiske Forhold, men 
de maa begge betragtes som Kystdannelser. 1 sin Beskri¬ 
velse af de paa Bornholm fundne Belemnites og Scaphites har 
Professor Schltiter henført det bornholmske Grønsand til den 
ældre Senon-Formation („Quadraten-Kreide“), og vel er det noget 
misligt at afgjøre en Formations Alder alene efter et Par deri 
forekommende Forsteninger, fordi de stemme overens med dem, der 
findes i en fjernt derfra liggende Fomation i det nordlige Tydsk- 
land; men sammenholdes det Eesultat, Professor Schltiter er 
kommen til, med hvad vi nu vide om Lejringsforholdene, vil der 
neppe kunne indvendes noget derimod. Ved Boringen ved Aalborg 
1) Zeitschrift d. deutsch. geol. Gesellschaft. XXVI. S. 827. (1874). 
