19 
i 1872 er det nemlig godtgjort, at der under vort Skrivekridt 
findes en Kalksten af større Haardlied og mere uren end dette, og 
hvis Udseende minder meget om Arnagerkalkeu. Fuldstændig Vis¬ 
hed om, at det er Arnagerkalk, opnaaedes ikke, da Boringen 
maatte standses i en Dybde af 1272 Fod, inden man var kommet 
igjennem Laget og havde lært det Underliggende at kjende. Kun 
saameget er sikkert, at det er ældre end Skrivekridtet. 
Lejringsforholdene ved det sjællandske Grønsand ere nu, efter 
hvad der i det Foregaaende er udviklet, saa tydelige, at der ingen 
Tvivl kan være om, at det er det yngste Led af det „Nyere 
Kridt“, hvilket ogsaa bestyrkes ved de deri forekommende Dyre- 
levninger, og jeg kan ikke undlade at benytte Lejligheden til at 
fremkomme med et Par berigtigende Bemærkninger angaaende 
nogle Forsteninger i det „Nyere Kridt“, der ikke ere uden Betyd¬ 
ning for den rette Opfattelse af denne Formations Stilling i Kridt¬ 
formationen i Almindelighed. 
Efterat Lyell i Aaret 1834 i Forening med Forchhammer 
havde undersøgt Kridtformationeii i Danmark, meddelte han det 
følgende Aar Kesultaterne deraf i „On the Cretaceous and Tertiåry 
Strata of the Danish Islands of Seeland and Møen“^), og gav deri 
en Oversigt over Faxekalkens Fauna. Som nogle af dens mest 
charakteristiske Former nævnes Baculites Faujasii og Belemnites 
mucronatus, fælles for Faxekalken og Skrivekridtet, samt en A7n- 
monit, hvoraf han slutter, at Faxekalken maa være en umid¬ 
delbar Fortsættelse af det egentlige Skrivekridt, og gjør dog sam¬ 
tidig den Bemærkning, at der blandt .alle Univalverne, hvoraf han 
havde undersøgt mere end 30 Arter, ikke fandtes en eneste, der 
forekommer i Skrivekridtet. 
Hverken i den egentlige Faxekalk i Faxe Bakke, i Limstenen, 
Saltholmskalken, Blegekridtet eller det sjællandske Grønsand har 
man fundet de tre af ham anførte Forstillinger, hvorimod der i 
„Faxelaget“ i Stevns Klint, som nærmest maa betragtes som det 
0 Transact. of the geol. soc. of London. Sec. Ser. V. S. 243. 
2 * 
