36 
tertiære Jordperiode og indeholder en Mængde Forsteninger af 
Havdyr, der ikke ere meget forskjellige fra dem, der endnu leve 
ved de vestindiske Øers Kyster. 
Dalstrøgene og de smaa Sletter i Øens østlige Del ere ofte 
bedækkede med Sand, og Kalkunderlaget træder her saagodtsom 
aldeles ikke frem til Overfladen. Foruden de her anførte to Hoved¬ 
formationer findes der paa St. Croix endnu nogle nyere Dannelser, 
især en gjennemhullet Kalksten, der forekommer mest langs Vest¬ 
kysten, og som dannes ved, at Muslingskaller og Koralstykker for¬ 
bindes til en fast Masse ved Hjælp af det kalkholdige Søvand, 
som paa Grund af den stærke Fordampning virker som et Slags 
Cement^), samt Lagundannelser, som fremkomme ved, at flade 
Bugter, der udadtil mod Havet ere indesluttede af et Koralrev, 
efterhaanden udfyldes til sumpige Lavninger, som snart ere tørre, 
snart oversvømmede af Brakvand, ved at Jord og Ler skylles ned 
i dem af Eegnen, og ved at Mangrove-Vegetationen ophober sine 
affaldne Bestanddele imellem sine talrige Eødder. 
Af mindre hyppige Formationer forekommer der paa St. Croix 
« 
endnu Kvarts hist og her i fodtykke Gange, især ved Pyntbatteriet 
nær Christianssted, og Diorit paa den allerede omtalte lille 0 
Grønkayen nær Øens Nordostkyst. 
Som Følge af det vestlige Høidedrags Eetning kunne større 
Vandløb her kun danne sig paa Bjergenes sydlige Affald mod 
Slettelandet. 
I Virkeligheden sees her heller ikke faa Bækleier, men nær¬ 
mest paa Grund af Skovenes Udryddelse paa en stor Del af Høi- 
landet og i hele Lavlandet ere de fleste af dem tørre i den mindre 
regnfulde Tid af Aaret. 
Der er egentlig kun to Bække i denne Del af Øen, som altid 
ere vandførende, og selv disse kunne i tørre Aar stedvis udtørre, 
saa at deres Løb bliver afbrudt. Disse Øens to største Vandløb 
0 Bergsøe, sammesteds. 
