68 
blive omtalt som dannende en Overgang mellem den egentlige 
Skov og den kratagtige Croton-Vegetation i Øens østligste Del. 
Paa Grund af den til visse Aarstider kun ubetydelige Kegn- 
mængde har Skovvegetationen paa St. Croix ikke det for den 
tropiske Urskov eiendommelige altid lige frodige Præg, som 
forudsætter en stadig rig Nedbør. En Følge af dette tørrere 
Klima er en ringere Mængde af Lianer og Epiphyter samt Til¬ 
stedeværelsen af ikke faa Arter af Bøge- og Bombaceeformen med 
periodisk affaldende Løv, som aldeles mangle i Urskoven. 
Paa den anden Side nærmer denne Skovvegetation sig til 
Urskoven ved sine talrigt repræsenterede Former af Laurbær, 
Oliven, Myrte og Oleander i Forbindelse med den sjeldnere op¬ 
trædende Palmeform og enkelte Pepræsentanter af Lianer, Epiphyter, 
Scitamineer, Aroideer og Bregner, hvorved den skarpt adskiller sig 
fra den i Øens østlige Del raadende Kratvegetation med sine 
fremherskende Former af Agave, Cactus, Mimoser og tornede Buske, 
saa at den omtalte Skovvegetation bedst karakteriseres som en 
Blanding af stedsegrønne Urskovsformer med læderagtige Blade og 
af periodisk bladløse Former med tynde, bøielige Blade. 
Dette Forhold er meget klart udtrykt af Prof. Ørsted^), 
hvorimod den af ham derfor brugte Betegnelse „Catingaskoven“, 
hvorunder han synes at ville henføre alle ikke til Urskoven 
hørende Vegetationsformer i det tropiske Amerika, forekommer mig 
mindre heldig, da dette Navn, hvis Betydning desuden er aldeles 
local, betegner en meget forskjellig, for Brasilien særegen Skov¬ 
formation, hvorfor jeg vil foreslaa at kalde den omhandlede Skov¬ 
vegetation, som er ejendommelig for de fleste mindre og en stor 
Del af de større vestindiske Øer, Eriodendron-Yegetationen 
efter dens mest eiendommelige og iøinefaldende Træ, som tillige 
er fremmed for den tropiske Urskov. 
Den ovenfor korteligt skitserede Skovvegetation findes som 
allerede anført især paa det vestlige Høilands Bakker og i de 
') Bergsøe; Statistik, lY Bd., S. 583. 
