77 
medens ikke faa Buskvæxter hovedsagelig findes her, og andre ude¬ 
lukkende tilhøre de omhandlede Lokaliteter. 
Til de første høre især Celtis aculeata, Comocladia ilicifolia, 
der som Navnet antyder ligner Kristtornen i Bladene, Pithecolohiwn 
wiguis-cati, Piscidia Erythrma, der har periodisk affaldende Løv, 
Tournefortia hirsutisshna og voluhilis , Echites suherecta ; til de 
sidste, de for denne Overgangsformation eiendommelige Buske, for¬ 
nemmelig Zizyphus reticulata, Tricera lævigata, Anthacanthus jamai- 
censis , Catesbæa parvijlora og Rochefortia acanthophot'a , som 
I 
begge ere forsynede med Torne, Antherylium Rohrii og navnlig 
den sjeldne Phoradendron flavens ^ som fører sin snyltende Til¬ 
værelse paa de tykke Grene af det mægtige „Loblolly Træ“ Pisonia 
subcordata, der ligeledes hører til de hyppigt forekommende Træer 
i denne Formation. 
Cpoton-Vegetationen. 
Som allerede antydet i det Foregaaende er Størstedelen af 
Øens østlige Del bevoxet med en tør Kratvegetatioii, som jeg efter 
en af dens mest karakteristiske Slægter benævner „Croton-Vegeta- 
tionen“, idet Benævnelsen „Cactus-Vegetation“ bør forbeholdes de 
paa Amerikas Fastland optrædende næsten ublandede Formationer 
af denne Plantefamilie. 
Paa Grund af Nedbørens ringe Mængde i denne Del af Øen, 
hvorved Stenarternes Forvittring kun bliver meget ringe, i For¬ 
bindelse med den stærke Fordampning og den stadigt blæsende 
usvækkede Passatvind, bliver Vegetationens Hovedsærkjende en høi 
Grad af Tørhed, som giver sig tilkjende i Planternes forkrøblede 
Væxt, smaa graalige, stive og ofte tæthaarede Blade og Grenenes 
delvise Omdannelse til Torne. 
De her fremherskende Planteformer ere derfor ogsaa Mimoser, 
tornede Buske, Agaver, Cactus’er og Bromeliaceer, medens Former 
med store, urteagtige Blade aldeles ikke findes her, da der saa- 
godtsom aldrig findes den til deres Væxt fornødne Fugtighed. 
