165 
Spise, kogt, og afgiver det bedste Torskeagn; de jeg har seet, 
naae omtrent i Længde 1 Alen og 3 Qvarter, og meget nær 
lige saa tykke som Unger af Låtrasælen“. 
3. „Blågoma er af Størrelse, Farve og Skabning, som Stein- 
bitr, med Undtagelse af, at Munden indvendig er mørkeblaa 
som hos Ufsi (o; Gadus carhonarius) ; denne Fisk siges at 
være uædelig“. 
4. „Hlire er saa almindelig, at den ikke behøver at beskrives“. 
5. ,,Skerjasteinbitr“. [Dette er det gængse Navn paa den 
almindelige Tangsprætt, Centronotus giinellus]. 
Af denne sidste Meddelelse, hvilken jeg skylder den Forekom¬ 
menhed, som afdøde Dr. Scheving stedse viste mig under mit 
toaarige Ophold paa Island, fremgaaer det, ligesom af den først¬ 
nævnte, at der endnu foruden „Stenbider en“ og „S ten bids- 
4 
broderen^ eller „Hliren“, menes at være to andre sjeldnere eller 
mindre kjendte Fonner, den ene „Blåg6ma“ (Blaakjæften), efter 
begge Meddelelser udmærket ved sin sortblaa Mundhule, ligesom 
Kulmunden iblandt Torskene, den anden betegnet ved to meget 
ulige Navne: Haf mus og Ulfsteinbitr. Det maa imidlertid 
strax bemærkes, at med disse tvende Navne behøve ikke Med¬ 
delelserne at have ment én og samme Alt, da jo den første Med- ' 
delelse ikke direkte indeholder nogetsomhelst til Oplysning om Fisken, 
og Navnet „Hafmus“ under alle Omstændigheder tilhører en hel 
anden Fiskeslægt, nemlig Chimæra^'). 
For at vise Hiir en s Selvstændighed som Art, vil jeg be¬ 
gynde med at fremsætte nogle Udmaalinger, som jeg i 1840 tog 
af ligestore Stenbidere og Hiirer*) **). 
*) Det har ikke lykkedes mig at finde nogen bestemt Oplysning om den 
formentligen af Landphysikus til Museet indsendte Fisk. 
**) Mit senere Materiale af Hiirer og Stenbidere fra Island skylder jeg 
især Hr. Faktor, senere Kjøbmand E. E. Møller paa Øfjord. 
