167 
hvilke jeg samtidigen optegiiede som de mest brugbare ydre Arts¬ 
mærker mellem dem og oplyse nogle af disse ved Figurer (Tab. III). 
An. lupus Lin. 
F a r V e n blaagraalig med mindre, 
kantede Stænk imod Eyggen 
og mange (10 —12) Tver- 
baand af mørkere Farve. 
Kroppe 11 førere; Hovedet fra 
Side til Side lidt s amme n- 
t r y k t (Siderne lodrette); 
Panden flad. 
Brystfinnerne mindre; naar 
de slaaes fremad, iiaae de 
langtfra ikke Overkjæbebenet. 
Tænderne stærkere; Ploug- 
skjærbenets Tandrad længere 
og naaende indad langt forbi 
Enden af Ganebenenes Tand¬ 
rader (Fig. 1'^). Tandraderne 
paa Ganebenene ere kun lidt 
over halv saa lange som Ploug- 
skjærbenets Tandrad. Gane- 
benstandraden stærkt diverge¬ 
rende fra Plougskjærbenets*. 
An. minor Eg oi. 
F arve n blaagraalig, med 
større, runde, mørk- 
brune eller sorte Plet¬ 
ter (tigerplettet). 
Kroppen slankere; Hovedet 
oppustet (dets Sider hvæl¬ 
vede) ; Panden hvælvet. 
Brystfinnerne længere; naar 
de slaaes fremad, naae de 
ud over Overkjæbebenet. 
Tænderne mindre st ærke; 
Tandraderne paa Ganebenene 
naae omtrent ligesaa langt 
tilbage, som Plougskj ærbenets 
Tandrad (Fig. 2'^). Tandra¬ 
derne paa Ganebenene ere 
næsten ligesaa lange som Eaden 
paa Plougskjærbenet. Gane- 
benstandraden staaer omtrent 
med Plougskjærbenets*. 
Men endnu større og mere iøinefaldende Forskjel viste 
Stenbideren og Hiir en mig i deres Benbygningsforhold og 
navnlig i deres Kranier, og disse vil jeg derfor ligeledes strax 
anføre, da de kunne tjene som gode osteologiske Artsmærker mellem 
*) Fig 1" og 2'' ere efter skeletterede Kramer, hvis Ganeben ikke ere i 
rette Stilling. 
