189 
und der Anarrli. hqnis bei Blocli“, uden at bekj'mre sig om, at Gmelins 
All. strigosus alen§ er opstillet paa Pennants „Eavenous Wolffisli“ (Britt. 
Zool. Tab, 24), og denne har han i Porveien i sin „S}monymi“ S. 71 stillet 
ved Siden af Eg. O lafse ns An. minor som „der j ii nger e“. Fortsæt¬ 
tende Forvirringen beskriver han endnu et tredie Individ; „ein junger es 
Individium“, for hvilket han ikke angiver noget Længdemaal, men dette 
maa vel under alle Omstændigheder betragtes som yngre end hans „aus- 
gewachsenes Individuum“, og derefter tilføier han; „Dieser ist 
Olafsens Anarrhichas lupus’''' (S. 73), hvilken han jo dog betragter som 
den gamle Fisk og ogsaa i Synonymien paa den forudgaaende Side har 
sat som ældre. 
Endnu maa jeg om F ab er s Udredelse af Synonymien bemærke, at 
han, som det synes, ikke har sin Kundskab om An. pantherinus fra Peters¬ 
borg-Academiets Acta og den dertil hørende Tavle, men formodentlig kun 
fra Gmelins Diagnoser og derfor ikke har paaagtet den totale Overens¬ 
stemmelse meUem dennes Farvetegning og Klirens, ifølge hvilken han 
conseqvent maatte have ført dem sammen som begge betegnende den 
yngre Form, medens han har A. pantherinus som den ældre. 
Hvorledes de ikke faa Unøiagtigheder og Skjødesløsheder ere ind 
komne i det Faberske Fiskeværk, er ikke ]et at oplyse, og i alt Fald er 
her ikke Stedet hertil, men af det Anførte vil det være klart, at jeg for 
Stenbiderens Vedkommende ikke med Yalenciennes („Hist. des 
Poissons“, XI, S. 477) kan betragte Faber som den, „qui a ramené l’hi- 
stoire naturelle de ce poisson å ce qu’il y a de vrai“, og endnu mindi-e 
kan samstemme i, at „sa Synonymie y (i F ab er s Arbeide) est donnée 
d’aprés les regies de la plus saine critique“ (ibid. p. 488). Faber har 
aabenbart aldrig seet en Fisk, som Islænderne vilde kalde Hlire, og kan 
ikke engang have hørt nogen Islænder omtale en Hlire, da ellers hans 
Opmærksomhed vilde være bleven anderledes henvendt paa den. Jeg vil 
snarest troe, at han først har tænkt paa denne Eg. Olafsens An. minor, 
efterat han var kommen tilbage til Danmark. Dobbelt Uheld for Viden¬ 
skaben blev det da, at han desuagtet talte om de to islandske Søulv- 
former, som om han efter Øiesyn kjendte dem begge, og at han for 
Klirens Vedkommende ikke holdt sig til Eg. O lafsen, men væsentligl; 
til den Glahnske ukjendte Form. Derfra den store Vildledelse for de 
mindre opmærksomme Benjfttere af hans Bog! 
Hvorvidt den Glahnske An. minor nogensinde vil blive gjenkjendt, er 
usikkert, om det end ikke er urimeligt at den kan høre sammen med An. 
denticulatus eller An. latifrons; men sikkert er det, at det uheldigvis 
