198 
Med disse almindelige Bemærkninger slutter jeg her*) dette 
Bidrag til Kundskab om Slægten Søulv og deus nordiske Arter. 
*) I mine Meddelelser i Foreningens Møder havde jeg tillige henvendt 
Opmærksomheden paa et kun lidet paaagtet Bygningsforhold ^ der 
imidlertid har størst Betydning for Søulvenes Slægtskabsforhold til 
andre Fisk, og som det her bliver for vidtløftig at medtage, især 
naar Fremstillingen ikke kan afkortes ved en Bække Figurer. Næse¬ 
hulheden forlænger sig nemlig i en vid og lang Gang oven over den 
indre Ende af Ganebenene ned mellem disse og Plougskjærbenet og 
ender over Ganen i en udvidelig Blindsæk, adskilt ved Ganehuden fra 
Mundhulen. TU denne Eiendommelighed, som idetmindste Owen 
(„Anat. of Vortebr.“ I, 328) har kjendt hos An. lupus, men som ogsaa 
findes ligesaa stærkt uddannet hos de andre Arter, knytter sig en 
anden, at hver Næsehule, istedet for de sædvanlige to, virkelig kun 
har ét Næsebor, der er forlænget i et kort, tykvægget, bevægeligt 
Kør. Ved sit enkelte Næsebor slutter sig altsaa Næsehulen til det 
Forhold, vi kjende f. Ex. hos Chromiderne og de ctenoide Labroider, 
ved sin lange G ane gang til det, der findes hos den uparrede Næse¬ 
hulhed hos Petromyzonterne. Men enkelte Næsebor og dybe For¬ 
længelser fra Næsehulen findes ogsaa hos andre Blennioider, f. Ex. hos 
Zoarces, og ligesaa hos den i disse Bidrag et Par Gange nævnte 
Slægt: Lycodes. Naar man altsaa i nyere Tid (Giinther i sin store 
Fiskekatalog III, og efter ham Flere) paa Grund af Manglen af Pig- 
straaler i Rygfinnen har sondret Lycodes helt bort fra Blennioiderne 
og, som Repræsentant for en egen Familie „Lycodidæ'^, har stillet den 
iblandt Acantliini Gadoidei og da nærmest til Torskene, reiser Næse¬ 
forholdet i Forbindelse med de flere andre Fælledsforhold med Blen¬ 
nioiderne (Manglen af Svømmeblære, Gjællelaaghudens Fasthæftelse til 
Isthmus m. m.) dog det Spørgsmaal paany, om ikke Lycodes alligevel 
naturligst indtager sin Plads blandt disse sidste ? 
Anmærkning til Side 184; Ved Spørgsmaalet om Selvstændigheden af An. 
vomerinus bør to Angivelser nærmere bekræftes, om den altid har 
den af Storer Arten tillagte sorte Tunge (Tongue ... fuliginous), og 
om den altid er af ringere Størrelse end An. lupus, som man næsten 
af Fabricius’s Udtryk om den grønlandske kunde formode. 
