224 
vereinigte Sporen. Das Kopfclien "bildct ziierst einen durclisichtigen 
Tropfen, welcher sich triibt, abfallt oder pulverig wird“. 
Der gives en Fortegnelse over de Former i „Icon. Fungorum“ 
som efter B o n o r d e n s Mening kunne regnes for ægte Stilbum-Arter, 
og lian fremhæver, at C or da ofte forvexler Slægterne Stilbum, 
Periconia og Hyalopus med hverandre; en lignende Feiltagelse an¬ 
tydes ligeoverfor Fries og W a 11 r o t h. 
Berkeley: „Outlines of British Fimgology“, 1860. S. 339 
beskrives Slægten; „Stem firm, elongated. Head. nearly globose. 
Spores minute or elongated, involved in gluten“. 
Der omhandles kun een Patte dyr gjødningsform: 1) St. fime- 
tarium B. & Br. „On dung. {Helotium Jimetarium P.)“. 
Tulasne omtaler i „Carpologien“, I, 1861, S. 129 de af 
Otth paa Rhizomorpha subcorticalis opdagede smaa, børstelignende, 
sorte Grene, hvilke i Spidsen ere udstyrede med Fructification, der 
ligner den, som findes hos Stilbum eller Graphium, og mener lige¬ 
som Otth og Bail, at de staa i genetisk Forbindelse med Khizo- 
morphaen. Dette drages imidlertid med Kette i Tvivl af de Bary 
(Morphol. und Physiologie der Pilze“, S. 27). 
I „Carpologiens“, III, 1865, S. 99 o. flg., fremstilles flere 
Stilba som Conidieorganer til Sphærostilbe. Der siges her: „Qvo 
rite et certe spectent Stilba illa læte picta, qvæ Mucorum more in 
fimetis et corporibus putridis habitant, nondum cognovimus; ad na¬ 
turam Sphærostilbarum duplicem, hine scilicet conidiophoram, illinc 
et ascophoram, saltem si attendas, plane judicabis hæc sic dicta 
Stilba, qvale St. erythrocephalum Dittm. minime esse fungos per- 
feetos et autonomos, ut vulgo æstimantur. Cæterum palam est 
veram plurimorum fungillorum stilbiformiiim naturam mycologicis 
hactenus latuisse“. 
De Bary udtaler sig i lignende Eetning 1. c. S. 27 og S. 195, 
ligeledes Tulasne 1. c. I, S. 130 Anm. 
Bonorden: „Abhandlungen aus dem Gebiete der Mykologie“, 
1864, S. 70 angives Slægtens systematiske Plads at være under 
/ 
