228 
I Slutningen af Aaret 18 74 udsendte lian anden Udgave af 
„Epicr. System. Myc.“. Denne Bog fremstiller i en Sum al vor 
systematiske Viden om Europas Hymenomyceter, og at Forfatteren 
selv er den, som siden Bulliard’s og Persoon’s Bortgang har 
givet de allerfleste og vægtigste Bidrag, det behøver jeg vist ikke 
at meddele. 
Den systematiske Bygning er i ‘Hovedsagen her den samme 
som i „Systema mycologicum“, I. Af de Forbedringer, hvilke dog 
ere indførte (saavel i 1ste som i 2den Udgave), maa paa dette 
Sted fornemlig nævnes den, at Coprinus og Bolbitius ere udskilte 
som særegne G-enera. 
I nævnte Værks „Editio altera“, S. 17, characteriseres Slægten 
Agaricus saaledes: 
„Lamellæ membranaceæ, scissiles, acie acutæ, persistentes, 
trama subfloccosa cum hymenophoro infero concretæ. Velum varium, 
at universale haud araneosum. Sporæ e sporophoris secedentes, 
delabentes, hine lamellæ non cinnamomeo-pulverulentæ ut in Corti- 
nariis. Fungi carnosi 1. membranacei, putrescentes nec exsiccati 
reviviscentes“. 
Skjøndt Fries med megen ,Omhu har gjennemgaaet Litera- 
turen, saa har han desuagtet paa et Punkt ikke taget tilbørligt 
Hensyn til de Forfattere, som han citerer. Jeg tænker her paa 
^Angivelsen af Voxestedet. Saaledes vil det navnlig sees ved at 
sammenligne „Epicr.“ i nævnte Retning med Berkeley, Cooke, 
Crouan, Råben horst, Coemans, Quélet, Bolton, 
Paulet et Léveillé o. s. v., at en stor Del af de Arter, der 
betegnes som knyttede til Gjødning, i Virkeligheden ogsaa fore¬ 
komme paa andet Substrat, og at vi, selv om Udtrykkene „dung“, 
„fimus“, „stercus“, „merda“ etc. opfattes som betydende Exere- 
menter af Mammalia, for Øieblikket kun kunne betragte følgende 
som Pattedyrgjødningsformer: 
S. 47. „Tricholoma. Leueospori. Velum obsoletum vel 
tantum floccosum fibrillosumve margini pilei adhærens. Stipes car- 
nosus, haud corticatus. Hymenophorum cum stipite contiguum, la- 
