237 
Fra det samme Sclerotium udviklede der sig efter en Maaneds 
Forløb en anden Coprinus og derpaa en tredie, naturligvis af 
samme Art som den førstnævnte. Ogsaa de øvrige Sclerotier ud- 
$ 
sendte saadanne Sporocarpier. 
C. udsaaede derpaa Sporerne af denne Coprinus paa et lig¬ 
nende Substrat (Kaningjødning); men da KaiTet, hvori Culturen 
blev foretagen, den Gang var ufuldstændigt lukket, saa gik en Del 
af Vandet bort, og to store • Sclerotier viste sig nu, omtrent en 
Maaned efter Udsaaningen. Han mener at have iagttaget, at Copr. 
i de allerfleste Tilfælde udviklede sig af Sclerotium, hvilket dog 
ofte kunde være meget lille og findes dybt nede, især paa den 
Side af Substratet, der var i Berøring med Karret. 
Af sine Experimenter uddrager C. følgende Slutning; Sclero- 
tierne have ikke Trang til Luft eller Lys for yderligere at udvikle 
sig. Idet de især udvikle sig paa Overfladen, synes de at an¬ 
tyde, at de, efterat have optaget al den nødvendige Hæringssubstans 
til de senere kommende Copriners Udvikling, da søge at isolere 
sig fra et Medium, der er blevet dem næsten unyttigt, og fra 
hvilket de kun optage Fugtighed. Det fremhæves, at Coprinus 
behøver en hel Maaned til sin Udvikling af Sclerotium, i Mod¬ 
sætning til den Anskuelse, at Udviklingen foregaaer overordentligt 
hurtigt. 
Schneider; „tlber das sterile Mycelgebilde Ozonium Link 
und dessen Zusammehhang mit Coprinus- („49 Jahresber. d. 
Schles. Gesellsch.“ 1872). 
Schn. beretter, at han i Febr. 71 modtog Ozonium auricomum 
Link (Greville’s „Scot. cr}^t. Flora“, Vol. V, Tab. 260) fra en 
Bjælke i en meget fugtig Bondestue i Ungarn. I Slutningen af 
Marts erholdt han sammestedsfra en Coprinus, som var udvoxet fra 
Ozoniums rødgule Væv. C o ema ns meddeler i „Spicil. mycol.“ 
Hr. 2 (1862) at have fundet Copr. stercorarius paa Ozonium auri¬ 
comum', men Schn. er mere tilbøielig til at henføre Exemplarerne 
fra Ungarn til Copr. deliqvescens (Buli.) Fr. Om Beviser for en 
