248 
\ 
hvidfiltet, lille Bulk paa Gjødningens Overflade, og at det hurtigt 
tiltog i Størrelse og Fasthed, saa at det efter et Par Dages For¬ 
løb var blevet til et næsten kuglerundt eller ovalt, fuldt udviklet 
Sclerotium. Substratet var dels Kogjødning paa en Mark ved 
Kibe Aa og dels Svinegjødning i mit Værelse. I alle de Tilfælde, 
hvor Sclerotierne udvikle sig paa Gjødningens Overflade, vil deres 
Form nærme sig Kuglens eller Æggets. Dette turde være be¬ 
grundet deri, at de her under deres Væxt ikke have de Hindringer 
at kæmpe med, som de, der dannes i Gjødningens Indre eller paa 
dens Dnderflade; de behøve ikke som disse at tillæmpe og forne 
sig efter Substratet, men kunne udvikle sig frit. 
Den runde Form bliver efter denne Tydning den typiske, 
og de øvrige blive Tillæmpningsformer*). 
Naar de ere friske, have de en glat, graaladen og noget 
giindsende Overflade, paa hvilken dog hist og her findes enkelte 
sorte Pletter, nemlig der, hvor det tynde Yderlag er gnavet bort 
(Tale IV, Fig. 24—33). Under Udtørring antage de efterhaanden 
et mat, mørkegraat Udseende; de gamle ere paa Grund af Gnid¬ 
ning ikke sjeldent sorte. 
Barken bestaaer yderst af den meget tynde, graa Hinde og 
af et underliggende, sort, læderagtigt Lag; den indeslutter en fast, 
hvidlig Marv, hvori ikke sjeldent er optaget enkelte Gjødningsdele, 
f. Ex. Brudstykker af Straa (Tavle IV, Fig. 32—33). Deres største 
Udstrækning er 4—20 Millim. 
I den frié Katur fandt jeg dem i Kogjødning paa Marker ved 
> 
Eibe i Sommeren 1874 og paa Amager i September 1874. Tal¬ 
rigt optraadte de i nogle faa, gamle, med Jord og Mos blandede 
og af Eegnen udvadskede Kokasser paa Strandfælleden ved Char- 
lottenlund paa Sjælland i Marts, April og Mai 1875 og 1876. 
*) Brefeld forklarer i „Botan. Zeitung“ 1876, S. 53, de kagelignende, 
monstrøse Former, hvorunder Sclerotier kunne optræde, som hid¬ 
rørende derfra, at flere oprindelig enkelte og i Eeglen kuglerunde 
Sclerotier ere opstaaede ved Siden af hverandre og derpaa ere smel¬ 
tede sammen. 
