264 
n. 
Hidtil have Mycologerne næsten uden Held bestræbt sig for 
at udrede de under Peziza Dili. indbefattede Formers Systematik. 
Det betydeligste Bidrag er Boudier’s Monographie over Asco- 
bolerne, hvoraf jeg ogsaa nærmest har ladet mig lede. 
Bonorden gjør i sin „Handbuch der allgem. Mycologie“ op¬ 
mærksom paa, at Fries’sinddeling er meget kunstig, og udkløver 
den gamle Slægt i flere Genera. I sit senere udkomne Værk: 
„Abhandlungen aus dem Gebiete der Mycologie“ 1864, synes han 
imidlertid aldeles at have opgivet Sagen. 
Tulasne foretog vel Ændringer, dog uden egentlig at op¬ 
stille en systematisk Bygning, og det var sikkert eiheller hans 
Mening. Han siger Carpol. III om Pezizei-. „Discomycetum centrum, 
nobilis Fungorum familiæ nobilissimos typos attingimus, jam vero 
fractis veribus, librum nostrum paucis absolvere cogimus“. Samme¬ 
steds omtales Nota ris’s Behandling af disse Svampe som mindre 
vellykket. ' 
Paavirket af Nylander anvendte P. A. Karsten Jodreac- 
tionerne efter en stor Maalestok i Systematikkens Tjeneste. Herved 
har han vel opnaaet et Middel til en lettere Bestemmelse af de 
finske Pezizei', men kun i ringe Grad givet Bidrag til en dybere 
Indsigt i disse vanskelige Formers Naturhistorie. Th. Fries turde 
sikkert ogsaa have Eet, naar han i Striden med Nylander siger: 
„Notas chemicas ad systematicum usum parvi vel nullius esse mo- 
menti“. Jeg opfatter nemlig ikke Systematikken som et udvortes 
Hjælperedskab til at udfinde Arternes Navne i Videnskabens store 
Eegistre. 
Fuckels systematiske Bygning er saa løs, og hans nye 
Slægter saa slet begrundede, at vist Ingen vil følge ham. 
Der er som sagt endnu Uføre, og en i videnskabelig Hen¬ 
seende værdifuld Fremstilling af Pezizaernes Afdeling findes ikke. 
Fradrages først de meget tvivlsomme Species Pez. jimetaria Schum., 
Pez. alhofusca Crn., Ascoh. caninus Fckl., Ascoh. hyperhoreus 
