290 
ning kort før Udtømmelsen i Overensstemmelse; hos Ascophanus 
ere de nemlig anbragte i 2 Eader, hos Peziza i 1. 
Ascophanus Boud. 
Ascoph. Holmskjoldii E. Ch. Hans. - 
Sporocarpiiim siddende, skaalformet eller næsten cylindrisk, 
smudsigt graaladent; Disens convex, vortet af de fremspringende 
Asci; Eanden uudviklet; Yderfladen nedad Siderne ujevn, ofte lidt 
klidagtig. Discus ^/ 2 -—1 Millim. i Diam. Mycelium traadformigt, 
grenet, septert, næsten farveløst. 
Sporocarpierne frie, spredte. Asci stilkede, kølleformede med 
afsmalnende, afrundet øverste Ende og med Antydning af et rundt 
Operculum. Hver indeholder 8 Sporer. Sporehær. Del c. 190 p 1., 
45 p t. Sporæ langstrakt ovale med ujevn Overflade, graagule, 
hver indeholdende en Cellekjerne. 30—36 p 1., 15—16 p i. 1 hver 
Ende en lille rund Lap, hvorfra der udgaaer et Knippe af tynde, 
tilspidsede Traade. Sporen saavelsom dens to Lapper ere omgivne 
af et Hylster, hvilket ligesom de omtalte Vedhængsdannelser er 
farvefrit og gelatinøst. Traadene forsvinde hurtigt i Vand, naar 
Sporerne forlade Ascus; Hylsteret udhuldner da til et betydeligt 
Eumfang og flyder derpaa hen; men Lapperne bevares i de fleste 
Tilfælde. Paraphyses tyndt traadformede, septerte, i Spidsen under¬ 
tiden lidet opsvulmede, farveløse, af Længde med Asci, enkelte 
eller grenede. Se Tavle VI, Fig. 1-—8. 
Nogle faa paa gammel Kogjødning (Nestveds Omegn) Juni 1875; 
ret talrig paa et Stykke gammel Kogjødning (Kallehodstrand ved 
Kjøhenhavn) April 1876. Jod saavelsom Chlorzinkjod farver Ascus- 
væggens nederste Del hlaa. 
Denne Art er fornemlig mærkværdig ved sine eiendomme- 
lige Sporevedhæng; den kommer herved i Virkeligheden til at 
indtage en aldeles exceptionel Stilling iblandt Slægtens øvrige Spe¬ 
cies. Jeg har kaldt den Holmskjoldii efter Forfatteren til det 
berømte Værk „Beata ruris otia fungis danicis impensa“. 
\ 
