295 
Ascobolerne; men jeg indseer ikke, at der er tilstrækkelig Grund 
hertil. Derimod turde det maaske være rigtigst at opstille den 
som en særegen Slægt af samme Værdi som Ascoholus og de 
øvrige Genera, hørende til Subfamilien Ascoholei. 
Ascozoiius Eennj. 
I. 
Dette Genns er opstillet af Eenny i „Journal of Botany“, 
New Series, Vol. III, 1874, S. 353 o. flg.. Plates 153—156. For¬ 
fatteren gjør her opmærksom paa, at Bo ndi er allerede 1869 i sin 
Afliandling om Ascobolerne har beskrevet en Ascozonus under 
Navnet Peziza cunicularia og antydet, at den en Gang muligvis 
vil kunne danne en ny Slægt. E. opfatter den som værende lig 
med Ascoholus Leveillei Crn. og med Ryparohius argenteus B. & 
Br. Det mest chai-acteristiske for Ascozonerne er Tilstedeværelsen 
af en stærkt udpræget Eing nær Asens-Issen; denne Eing be¬ 
skrives som hidrørende fra en Fortykning af Indervæggen. Den 
har intet at gjøre med Asens’ Aabning; der dannes nemlig intet 
Opercnlum, men en Spalte gjennem Issen nedad mod omtalte Eing, 
hvorved følgelig den øverste Del kløves i to Læber. E. antager, 
at Ascozonerne i et naturligt System ikke kunne stilles langt fra 
Ryparohius og optager i Overensstemmelse med "de andre engelske 
Mycologer Boiidier’s nye Genera som Sectioner under den gamle 
Persoonske Slægt, Ascoholus\ heraf bliver hans Ascozonus „the 
sixth section“. 
Afliandlingens physiologiske Bidrag ere noget uklare. Det 
vigtigste Parti heraf er det, der handler om Eingens Dannelse. 
Herom siges S. 354: „In the earliest condition of the asens iip to 
about half growth, the contents are nearly uniform, or present only 
faint spherical ontlines of various sizes sparsely and irregularly 
placed within the nniformly thin walls. At this time the contents 
begin to differentiate. Large globular granulations collect along 
and about the axis of the asens, surrounded by a homogeneous 
