372 
Afart, saaledes som det her er sket i Overskriften; hvorved man dog 
ikke maa tænke sig, at denne skulde være skilt fra den typiske 
C. scorpius ved skarpe eller konstante Mærker. C. scorpius var. 
grønlandica er altsaa udbredt fra „Boothia“, Pt. Leopold og Nor- 
thumherland Sund langs med begge Grønlands og med Nord-Amerikas 
Kyster til Gap Hatteras; ogsaa den almindelige islandske TJlk synes 
nærmest at tilhøre denne Varietet. Ved Grønland synes den i Al¬ 
mindelighed at opholde sig paa ringe Dybde, f. Ex. indtil 12 Favne; 
men yngre Exemplarer ere bievne fiskede i Skraben paa 40 indtil 
100 Favne. Taget i sin videre Betydning forekommer C. scorpius 
jo desuden ved Færø, ved den skandinaviske Kyst i dens hele Ud¬ 
strækning, i Østersøen indtil Uleåborg i Finland, ved Spitsbergen, 
Novaja Semlia og ved de britiske Kyster indtil Mundingen af den 
engelske Kanal; hvor langt dens Udbredning strækker sig ved 
Asiens Nordkyst, og om den naar Beringshavet (hvorfra flere andre 
særdeles karakteristiske Arter kjendes), er endnu usikkert. 
En i det enkelte gaaende Eedegjørelse for den grønlandske 
Ulks Formforhold og Karakterer og disses Variation efter Alder og 
Kjøn maa jeg opsætte til en anden Lejlighed. Her fremdrages 
kun enkelte Forhold, f. Ex. Straaletallet, der viser en overor¬ 
dentlig stor Variabilitet. Medtages alle sjældnere ^Tilfælde, vilde 
Grænserne for denne stille sig saaledes hos den grønlandske C. 
scorpius: D: 24—29 (D^: 9—11; D^: 14—19); P: 15* *)—19; 
V: 1.3; A: 11—15, men reduceres til følgende Formel: D: 26 
—28 (DU 10; D^: 16—17); P: 17; V: 1.3; A: 13—14, hvis 
man blot tager Hensyn til de hyppigst forekommende, mere nor¬ 
male Talforhold-). Hvirveltallet synes normalt at være 39 
9 Det er muligt, at Tallet P: 15, som kun er fundet 1 Gang, skyldtes 
en tidlig Beskadigelse. „V: 1,4“ hos C. scorpius (Krøyer: „Danm. 
riske“ I, S, 130) er vel en Unøjagtighed eller Skrivefejl. 
*) Af de af andre Forfattere meddelte Straaletællinger vil jeg her kun 
henvise til G i 11 s „Proc. Phil. Ac.“ 1872; han undersøgte 16 Exem¬ 
plarer fra Grand Manan; de fundne Tal stemme med mine Erfaringer, 
men give, som naturligt er, ikke saa stor en Variation som en Tæl¬ 
ling af et større Antal Exemplarer. Hos 5 anatomisk undersøgte 
