374 
Optælling af samtlige Individer, hvis Kjøn knnde bestemmes, kun 
en Overvægt som 5 til 4. Hos meget store Hunner ere de 4 
Knuder ovenpaa Issen (Postorbital- og Occipitalknuderne) ofte for¬ 
holdsvis store og stumpe, med Spor til Indkærvninger — hvor stor 
end Afstanden er herfra til de tilsvarende Dannelser hos C. quadri- 
cornis, forstaar man dog, at slige Exemplarer kunne være bievne 
forvexlede med denne Art af mindre kyndige, naar en umiddelbar 
Sammenligning ikke var mulig — men Formen af den af disse Knuder 
og de dem forbindende Lister eller Kamme dannede Fordybning oven¬ 
paa Hovedet varierer altfor meget baade hos grønlandske, danske 
og østersøiske Ulke, til at man deraf kan laane et Skjelnemærke. 
FireForgjællelaagstorne forekomme aldrig hos grønlandske og islandske 
Ulke, men ere derimod ikke sjældne hos danske eller færøske. 
C. scorpius (s. lat.) maa opfattes som en i sit Væsen højnordisk 
Dyreform, der opnaar sin betydeligste Størrelse og mest karakteri¬ 
stiske Udvikling ved de højnordiske og amerikanske Kyster; ved 
det tempererede Europas Kyster er den i Sammenligning dermed en 
Dværgform, der har undergaaet en vis Eeduktion i det gjennem- 
snitlige Straaletal og Hvirveltallet og ikke sjælden udvikler en fjerde 
Forgjællelaagstorn, hvilket dog ogsaa kan være Tilfældet med den 
sydligere amerikanske Form; maaske ere ogsaa de sorte Sædstokke 
hos den udvoxne Han et Karaktertræk for den højnordiske Afart. 
At Hovedet i det hele var større i Forhold til Kroppen hos den 
grønlandske Form end hos den, der forekommer ved vore Kyster, 
har jeg ikke fundet bekræftet ved mine talrige Maalinger. 
Til Sammenligning med andre Cottus-Axi^T maa endnu om¬ 
tales Kjønsforskjellen, nemlig foruden Hunnernes overlegne Stør¬ 
relse og større Hyppighed og Hannernes hvidplettede Bug og den 
ligeledes hvidplettede Bagside af deres parrede Finner, samt Tornene 
paa disses Straaler (paa Bugfinnerne dog kim paa de allerstørste 
Hanner): den forholdsvis (navnlig naar lige store Exemplarer af 
begge Kjøn sammenlignes) langt stærkere Udvikling af Sidernes og 
Byggens tornede Benskæl hos Hannerne og de i det hele kortere 
Bryst- og Bugfinner hos Hunnerne. 
