382 
reste af dem; hver Art er saa at sige hleven Typus for sin „Slægt“, 
ja Leptagonus er endogsaa opstillet paa Ungdomsformen af A. de- 
cagonus, hvilken Art det i øvrigt vilde være højst unaturligt at 
adskille generisk fra A. cataphractus. Agonopsis fortjener dog at 
Ildsondres paa Grund af sine Gane- og Plovhenstænder; derved ud- 
sondres tillige den eneste antarktiske eller sydlige Art (A. niger 
er nemlig samme Art som A. chilomsis Jen.; Krøyer oversaa 
Ganens Tænder), alle de andre have hjemme paa den nordlige Halv¬ 
kugle, de fleste i det stille Hav (11 Arter?) fra Kamschatka til 
Kina og Washington-Territoriet, kun to i Atlanterhavet: A. cata¬ 
phractus fra Mundingen af Kanalen til Færø, Island og den norsk¬ 
russiske Grænse i det mindste; A. decagonus BL fra Grønland og 
Newfoundland til Island og Finmarken. A. spinosissimus Kr. er, 
som tidligere vist, Ungen af A. decagonus, og A. malarmoides (V) 
Deslongch. fra Newfoundland er — ifølge et Uddrag af Beskrivelsen 
og en Kopi af Afbildningen, som jeg skylder Dr. Sauvage ved 
Pariser-Museet — ikke nogen fra den grønlandske Panser-Ulk for- 
skjellig Art. Det er en Misforstaaelse, som endnu gaar igjen hos 
enkelte nyere Forfattere (Giinther, Mohius), at ogsaa A. cata¬ 
phractus skulde forekomme ved Grønland; hvad Fahricius opførte 
under dette Navn, var kun A. decagonus. Det er vel hekjendt, at 
denne Art oprindelig hlev angivet at være fra Ostindien ved en 
Fejltagelse, der uden Tvivl havde sin Grund i, at Bloch flk haade 
ostindiske og grønlandske Fiske gjennem sine Forbindelser i Kjø- 
henhavn. Saaledes gik det i al Fald med Aspidophordldes monop- 
terygius, og skjønt Sammenhængen rimeligvis er den samme med 
A. decagonus, kan det dog bemærkes — nu da man véd, at Slægten 
ogsaa er repræsenteret i Kina —, at derfra kunde det i hine 
Tider ogsaa hænde, at Naturalier hleve hjemførte som „ostindiske“. 
I Grønland synes A. decagonus ikke egentlig at være hyppig, om 
end heller ikke sjælden; der er i al Fald langt flere Exemplarer 
af A. monopterygius i Museet. Om dens hathymetriske Udbredning 
er intet hekjendt, men jeg tror dog, at den, ligesom de to andre 
grønlandske Panser-Maller, maa regnes til Dyhvandsformene i Mod- 
