411 
henviser, eller paa nogetsomhelst andet Sted i min Afhandling har 
omtalt eller blot fjernt hentydet til, hvad Gervais har sagt om 
Tændernes Bygning hos AestotZo/i-Slægten. Skjøndt jeg ikke med 
et Ord nævner Gervais’ Iagttagelser, skal jeg dog have confiin- 
deret dem! Det er nu Hr. Taubers Maade at slutte paa! Man 
l)lejer nok ellers at kræve Paavisning af ^^coi'pus delicti'''" som Bevis 
for, at Forbrydelsen er begaaet; han synes at vende Eeglen om og 
hænger sin formentlige Misdæder, selv om der ikke findes Spor af 
det. Den Tilfældighed, at en Anden mange Aar senere gjør sig 
skyldig i samme Fejltagelse som Krøyer, kan ikke tage Skylden 
fra den Sidstes Skuldre, saalænge det maa indrømmes, at den Fejl, 
han begik i 1841, allerede den Gang ikke kunde være begaaet, 
dersom han havde vidst, hvad han kunde og burde vide. 
Krøyer kunde ikke frikjendes derved, at Gervais’ Fejltagelso 
fremdroges, og der var derfor heller ingen Anledning til at gjøre 
dette. Derimod var der Grund til at henvise til C lifts Afliand- 
ling og Eetzius’ epokegjørende Undersøgelser; thi i Krøyers 
Ubekjendtskab med disse Arbejder ligger netop Grunden til hans 
urigtige Angivelse. Hvad C li ft angaar, var det imidlertid ikke 
hans Angivelse af Emajl i Megatheriets Tænder, som det just kom 
an paa, og den har jeg derfor heller ikke berørt; hvad det gjaldt 
om at fremhæve var derimod hans fuldkommen rigtige Tydning af 
det yderste Lag paa Megatheriets Tænder; thi havde Krøyer 
kjendt den og Eetzius’ Undersøgelse, vilde han ikke kunne have 
mistydet det yderste Lag paa Tænderne i den af ham fundne 
Underkjæbe, saaledes som han gjorde. 
At tredje Bind af „Naturhistorisk Tidskrift“ bærer Aarstallet 
1840^—1841 paa Titelbladet, berettiger aldeles ikke til at sige, at 
Krøyer „skrev i 1840—41“; Hr. Tauber maa, eller burde i 
alle Fald, vide, at de omtalte Lestodon-Lexnmgei' først fandtes i 
Januar 1841, og at Notitsen om dem ikke kan være skreven før¬ 
end i Slutningen af dette Aar. Hvis det er for en stilistisk Mod¬ 
sætnings Skyld, at Hr. Tauber har ladet sin Client være to Aar 
om at skrive en fem til seks Sider lang Notits, kunde han saa 
