412 
meget bedre boldt sig til Sandheden, som han vil blive nødt til ogsaa 
for Gervais’ Vedkommende at udslette det ene af de to Aarstal, 
han anfører. G-ervais har nemlig slet ikke berørt Tandbygningen 
hos Lestodon „i 1855“, eller med andre Ord: i det Castelnauske 
Kejseværk. Det trænger ikke til nærmere Forklaring, at det i 
mere end en Henseende gjør en Forskjel, om Gervais har udtalt 
sig to Gange med henved en Snes Aars Mellemrum paa samme 
(urigtige) Maade om Tandbygningen hos Lestodon, eller om der 
kun forekommer en enkelt Yttring derom i hans Skrifter. Den 
Unøjagtighed, som Hr. Tauber paa dette Sted gjør sig skyldig i, 
er derfor ingenlunde ligegyldig, og det er betegnende, at han ikke en 
Gang ved Angreb paa Andre sørger for Tilforladelighed i sine Paastande. 
Vi ville nu se lidt nærmere paa selve de tre „gamle og nyere 
Angivelser om Forekomst af Email hos megatheroide Dyr“, til 
hvilke Hr. T auber henviser, og hvis Berettigelse skal have vundet 
i Kraft. Kunne disse Angivelser virkelig slaas i Hartkorn og 
kunne de med Rette siges at støtte hinanden? Ganske vist ikke 
af nogen grundig og opmærksom Læser! Hr. Tauber har overset 
eller ikke forstaaet den væsenlige Forskjel mellem disse Angivelser, 
at de to af dem lade de omtalte Tænder være sammensatte af kun 
to Substanser, den tredje derimod af tre. Er den ene af disse 
Angivelser rigtig, ere de tvende andre urigtige og omvendt. Hvad 
afdøde Prof. Krøyer fejlagtig har antaget for Emajl, erklærer 
C lift rigtig for Cement, det Lag, .som denne har antaget for Emajl 
har Prof. Krøyer overset. C li ft skrev førend Tandsubstansernes 
mikroskopiske Bygning var bekjendt, man skjelnede til hans Tid 
kun de forskjellige Substanser fra hinanden ved Hjælp af den For¬ 
skjel, de frembød i Haardhed, Farve og ydre Udseende; fra dette 
Standpunkt maa hans Beskrivelse af Megatheriets Tænder ses, og 
man vil finde, at den for sin Tid er meget god; han gav sin 
„Emajl“ den rette Plads, ikke yderst, men mellem Dentinen og 
Cementet, og hans Opfatning stemmer med Nutidens med den For¬ 
skjel, at den mikroskopiske Undersøgelse har vist, at den Substans, 
som han paa Grund af dens Haardhed kalder Emajl, i Virkeligheden 
